ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"21" грудня 2016 р. Справа № 922/2040/16
Окрема думка судді Харківського апеляційного господарського суду Білецької А.М. щодо постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 року у справі за № 922/2040/16
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів - Комунального підприємства "Обласний спортивний комплекс "Металіст" та Обласного комунального підприємства "Бюро майнових відносин" ОСОБА_1 обласної ради про визнання недійсною Додаткової угоди №1 від 25 червня 2013 року по Договору на роботи з авторського нагляду під час реконструкції об'єкту архітектури - улаштування покриття трибун стадіону "Металіст".
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.
Скасовуючи рішення, суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку про те, що спірний правочин є недійсним з огляду на приписи ч.1 ст. 216 ЦК України, ч.1 ст. 203 ЦК України як такий, що суперечить вимогам ч.1 ст. 628 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про державні цільові програми" та п.п. 9, 34 Постанови КМУ від 28.02.2002 №228.
Крім того, суд апеляційної інстанції в постанові в постанові від 21.12.2016 зазначив про те, що спірна додаткова угода, якою було змінено одну зі сторін Договору та передано ОКП "Бюро майнових відносин" права та обовязки КП "ОСК "Металіст", є юридично нікчемною з огляду на укладання її поза межами строку дії договору, що прямо суперечить ЦК України, Господарському кодексу України, зокрема ч. 1 статті 631 ЦК України, та п. 2 ч. 1 статті 203 ЦК України.
Проте, я вважаю, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
25 червня 2013 року між Комунальним підприємством "Обласний спортивний комплекс "Металіст" (Замовник), Обласним комунальним підприємством "Бюро майнових відносин" ОСОБА_1 обласної ради (Замовник-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" (Генеральний проектувальник) було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, за умовами якої сторони, за взаємною згодою, домовились замінити одну із сторін Договору, а саме: передати замовнику-2 права та обов'язки замовника за Договором в частині розрахунків за виконані роботи.
Пунктом 2 Додаткової угоди №1 сторони погодили визнання зобов'язання Замовника перед Генеральним проектувальником за Договором в частині розрахунків за виконані роботи, що не виконані на дату укладання цієї Додаткової угоди, такими, що мають бути виконані Замовником-2 на користь Генерального проектувальника. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до повного виконання Замовником-2 своїх зобов'язань за Договором в частині розрахунків за виконані роботи та/або припинення зобов'язань на умовах, передбачених Договором або діючим законодавством України (пункт 3 Додаткової угоди №1).
Висновки суду апеляційної інстанції щодо невідповідності Додаткової угоди №1 вимогам ч.1 ст. 628 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про державні цільові програми" та п.п. 9, 34 Постанови КМУ від 28.02.2002 №228, обґрунтовані тим, що приписи бюджетного законодавства, законодавства із фінансування державних та місцевих цільових програм, є публічно-правовими й не можуть бути змінені сторонами цивільних (договірних) правовідносин, заснованих на вільному волевиявленні, юридичній рівності та майновій самостійності їх учасників.
Виконання обов'язку КП "Обласний спортивний комплекс Металіст" (замовника) з перерахування коштів за виконані та прийняті роботи (фінансування робіт) підпорядковувалося публічно-правовим приписам нормативних актів щодо функцій замовника робіт, виконання обов'язків одержувача бюджетних коштів та учасника правовідносин з реалізації державної та місцевої програм, і без прийняття в публічно-правовому порядку відповідних рішень, заміна суб'єкта в спірних правовідносинах, є неможливою.
Також, передання ОКП "Бюро майнових відносин" ОСОБА_1 обласної ради прав та обов'язків замовника - КП "Обласний спортивний комплекс "Металіст" прямо суперечило приписам чинного на час підписання оспорюваної додаткової угоди Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 №1407.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням ОСОБА_1 обласної ради № 287-VI від 29.11.2011 року делеговано ОСОБА_1 обласній державній адміністрації повноваження щодо управління комунальним підприємством Обласний спортивний комплекс Металіст в повному обсязі, в межах чинного законодавства України.
Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Статуту Комунального підприємства "Обласний спортивний комплекс "Металіст", затвердженого головою ОСОБА_1 обласної ради 17.05.2011 та погодженого начальником Головного управління у справах сімї, молоді та спорту ОСОБА_1 обласної державної адміністрації 16.05.2011, повноваження з управління діяльністю КП "Обласний спортивний комплекс "Металіст" здійснює структурний підрозділ ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, а саме - Головне управління у справах сімї, молоді та спорту. Натомість, ОСОБА_1 обласна рада є органом управління майном підприємства.
Згідно з частинами 34 ст. 140 Конституції, статей 2, 10 та ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські, районні, обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади і здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України, а за ст. 59 даного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні й інші акти у формі рішень. Конституція України (ст.144) встановлює, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.
Рішенням ОСОБА_1 обласної ради від 20.06.2013 № 760-VI, яке прийнято ОСОБА_1 обласною радою в публічно-правовому порядку, в межах наданих їй повноважень, є чинним а отже обов'язковим в силу закону.

25.06.2013 комісією з виконання рішення ОСОБА_1 обласної ради була проведена відповідна передача структурного підрозділу від 1-го відповідача до 2-го відповідача за передавальним актом. Згідно до передавального акту та довідки до нього 2-му відповідачу, зокрема, була передана кредиторська заборгованість 1-ого відповідача перед позивачем та документація до неї. Між позивачем та першим відповідачем проведено звірку взаєморозрахунків, за результатами якої складено та підписано акт, відповідно до якого станом на 01.07.2013 заборгованість 1-го відповідача передано з балансу останнього на баланс 2-го відповідача.

В свою чергу, як вбачається з преамбули додаткової угоди № 1 від 25.06.2013 до договору, керуючись рішенням ОСОБА_1 обласної ради від 20.06.2013 № 760-VI, сторони (Комунальне підприємство "Обласний спортивний комплекс "Металіст", Обласне комунальне підприємство "Бюро майнових відносин" ОСОБА_1 обласної ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" прийшли до згоди та уклали додаткову угоду № 1 до договору № 15952 від 15.08.2008, відповідно до умов якої сторони, за взаємною згодою, замінили одну із сторін договору, а саме передали другому відповідачу права та обов'язки першого відповідача за договором в частині розрахунків за виконані роботи.

ОСОБА_2 кодексу України передбачають можливість заміни боржника у зобов'язанні, що також здійснюється шляхом вчинення правочину, оскільки права та зобов'язання виникають, припиняються та змінюються з правочинів, що передбачає ст.11 ОСОБА_2 кодексу України.

Так, за приписами ст.520 ОСОБА_2 кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.521 ОСОБА_2 кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст. 513 цього Кодексу, тобто правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, обов'язок виконання якого переводиться на нового боржника.

При цьому, ніяких спеціальних вимог щодо можливості укладення угод про заміну сторони у зобов'язанні в залежності від наявності або відсутності у нового боржника коштів чинним законодавством не передбачено. Основний договір, до якого було внесено зміни спірною додатковою угодою, і заборон стосовно зміни сторони у зобов'язанні також не містить.

Таким чином, на час укладання додаткової угоди перший відповідач мав право за взаємною згодою з позивачем покласти виконання обов'язку по проведенню розрахунку за роботи, виконані позивачем на другого відповідача.

На підставі викладеного, вважаю, що спірний право чин є таким, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, в даному випадку, спірний правочин було вчинено сторонами у простій письмовій формі, як і договір № 15952 від 15.08.2008, його дійсність протягом тривалого часу сторонами не заперечувалась. При цьому, саме позивач надав згоду на заміну першого відповідача другим, уклавши спірну додаткову угоду. Позивач не висловлював жодних заперечень з приводи укладення вказаної додаткової угоди №1 від 23.06.2013 року та без зауважень підписав угоду. Отже, волевиявлення та цивільна дієздатність сторін, з огляду на докази наявні в справі, вказують на те, що спірний правочин, був вчинений уповноваженими особами та за наявністю встановленої дієздатності, а відтак правочин є вчиненим та є дійсним.

Таким чином, в даному випадку з матеріалів справи не вбачається, а позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, оскільки у даному випадку відбулась лише зміна замовника, а не його зобов'язань перед учасником.

Варто відзначити правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в постанові від 30.11.2016 у справі № 922/2042/16 за позовом ТОВ "Інститут Харківпроект", м. Харків до Комунального підприємства "Обласний спортивний комплекс "Металіст", м. Харків; Обласного комунального підприємства "Бюро майнових відносин" ОСОБА_1 обласної ради; 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 обласна рада, м. Харків про визнання недійсним правочину, з аналогічних правовідносин.

Даною постановою касаційною інстанцією підтверджена правомірність висновків судів попередніх інстанції про недоведеність позивачем обставин, з якими закон повязує визнання правочинів недійсними, а також факту порушення його прав та охоронюваного законом інтересу, який підлягає захисту, які обґрунтовані тим, що

- Умовами первісного договору не передбачено особисте виконання комунальним підприємством «Обласний спортивний комплекс «Металіст» обовязку за договором, так і не містить заборону покладання виконання обовязку боржника іншою особою. За текстом основного договору та додаткової угоди до нього не встановлено обовязковості оплати виконаних позивачем робіт, лише за бюджетні кошти.

- Зміна замовника по договору - Комунальне підприємство «Обласний спортивний комплекс «Металіст» на нового замовника - Обласного комунального підприємства «Бюро майнових відносин» ОСОБА_1 обласної ради шляхом укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 25.06.2013 року жодним чином не порушила права та законні інтереси скаржника, оскільки у даному випадку відбулась лише зміна замовника, а не його зобов'язань перед учасником.

- Спірний правочин не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 ОСОБА_2 кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Також, вважаю, що зміст додаткової угоди до Договору, якою було змінено одну зі сторін Договору та передано ОКП "Бюро майнових відносин" права та обовязки КП "ОСК "Металіст", не суперечить ч. 1 статті 631 ЦК України, в звязку з закінченням строку дії договору.

Так, умовами п. 9.4 договору передбачено, що цей договір набуває чинність з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором, але не пізніше ніж 31.12.2008.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та ч.7 ст. 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 24.06.2015 № 3-192гс15, закінчення строку дії правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобовязальних правовідносин.

В даному випадку сторони не вносили змін щодо певних прав та обовязків, а відбулась лише зміна замовника, а не його зобов'язань перед учасником. При цьому, укладаючи основний договір від 11.12.2008 року сторони ставили собі за мету виконання вимог Закону України «Про організацію та проведення фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року № 357 «Про затвердження Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу» (із змінами та доповненнями), розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.06.2010 року № 1279-р «Про затвердження скоригованого проекту та титулу будови реконструкції спортивного комплексу комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст»» (із змінами та доповненнями), вимог УЄФА щодо проведення в Україні та у місті Харкові футбольних матчів фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, а не створити прибуток (доход) чи досягти соціального ефекту.

В частині 3 статті 509 ЦК України вказується про розумність, добросовісність та справедливість, на яких ґрунтується зобовязання.

Сторони не змінювали умови договору, тоді як закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань, оскільки згідно ст. 599 ЦК України, ч.1 ст. 202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. В свою чергу а ні договором, а ні законом не передбачено заборони на заміну сторони в зобов'язанні за взаємною згодою сторін та добровільним волевиявленням після закінчення дії основного договору, яка в даному випадку відбулась у відповідності до прийнятого в публічно-правовому порядку рішення ОСОБА_1 обласною радою від 20.06.2013 № 760-VI, яке є чинним та в силу закону обов'язковим для виконання.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність обох необхідних умов для визнання договору недійсним (порушення права, інтересу позивача та порушення норми закону), відсутні підстави для задоволення позовних вимог та визнання додаткової угоди №1 від 23.06.2013 року, укладеної між ТОВ "Інститут" Харківпроект", Комунальним підприємством «Обласний спортивний комплекс «Металіст» та Обласним комунальним підприємством «Бюро майнових відносин» ОСОБА_1 обласної ради недійсною, відповідно до вимог ст. 203, 227 ЦК України, оскільки спірний правочин не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 ОСОБА_2 кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Також, позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, оскільки у даному випадку відбулась лише зміна замовника, а не його зобов'язань перед позивачем.

Суддя А.М. Білецька