ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокуСправа № 912/4082/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4082/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді

про стягнення 54 559,94 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не був присутнім;

від відповідача: начальника юридичного відділу ОСОБА_1, довіреність № 11 від 11.01.2016.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", позивач) звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді (надалі - КП "Долинське міське комунальне господарство", відповідач) 54 559,94грн, з яких: 48 859,31грн пені, 3 331,32грн 3% річних, 2 369,31грн інфляційних втрат за порушення зобов'язань, що виникли на підставі Договору постачання природного газу № 2668/15-ТЕ-18 від 15.10.2015.

Ухвалою від 07.11.2016 господарським судом порушено провадження у даній справі, розгляд якої призначено о 9год. 30хв. 07.12.2016.

07.12.2016 відповідачем подано клопотання про зменшення штрафних санкцій на 99%.

До судового засідання 07.12.2016 прибули представники обох сторін. На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України у цьому судовому засіданні оголошено перерву до 12 год. 45 хв. 19.12.2016.

Засобами електронної пошти на адресу господарського суду надійшов лист від позивача з клопотанням відкласти розгляд справи у зв'язку із неможливістю явки повноважного представника позивача.

З огляду на те, що явка представника позивача не визнавалася обов'язковою господарський суд не убачає підстав для задоволення такого клопотання позивача та вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідачем повторно, 15.12.2016, подано клопотання про зменшення штрафних санкцій на 99 %, яке мотивоване тим, що невчасна сплата отриманого природного газу відбулася з незалежних від відповідача причин. До такого клопотання відповідач додав платіжні доручення, якими сплачено весь розмір заборгованості та Спільні протокольні рішення № 2626 від 08.12.2015 та № 12 від 18.01.2016 про організацію взаєморозрахунків за послуги теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

В той же час відповідачем не надано на вимогу господарського суду відзив на позов. Проте, враховуючи приписи статті 75 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2015 між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та КП "Долинське міське комунальне господарство" (Споживач) укладено договір постачання природного газу №2668/15-ТЕ-18 (надалі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2015 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року (включно) газ обсягом до 1460 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів: жовтень до 260,00 тис. куб. м, листопад до 500 тис. куб. м, грудень до 700 тис. куб. м, IV квартал - до 1460 тис. куб. м (пункт 2.1. Договору).

Відповідно до положень пункту 3.1. Договору Постачальник передає Споживачу газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Споживача.

Приймання-передача газу, переданого Постачальник Споживачеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Споживача (пункт 3.4. Договору).

За змістом пункту 3.5. Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику підписані та скріплені печатками Споживача та газорозподільного/газовидобувного/газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 8-го числа повертає Споживачу та газорозподільному/газовидобувному/газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою або надає в письмові формі мотивовану відмову від підписання акта. ОСОБА_2 є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Умовами Договору, а саме пунктом 6.1. сторони узгодили, що оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 6.3. Договору сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначенні платежу посилання на номер договору є обов'язковим.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Споживачем пункту 6.1. цього Договору він зобов'язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01 жовтня 2015 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 12 Договору).

25.11.2015 сторони підписали Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої змінено банківські реквізити Постачальника.

08.12.2015 сторони підписали Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до якої до пункту 6.3. Договору додано абзац наступної редакції: Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором або якщо погашення такої заборгованості передбачено спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписаними Сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 та/або договорами про організацію взаєморозрахунків, підписаними Сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №375.

У відповідності до наданих позивачем ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу, оформлених сторонами згідно умов Договору від 15.10.2015 №2668/15-ТЕ-18, позивачем передано, а відповідачем прийнято імпортний природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням:

- у жовтні 2015 року в обсязі 122,190 тис. куб. м загальною вартістю 365873,52грн (ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2015 року, а.с. 21);

- у листопаді 2015 року в обсязі 266,387 тис. куб. м загальною вартістю 797642,60грн (ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2015 року, а.с. 22);

- у грудні 2015 року в обсязі 375,570 тис. куб. м загальною вартістю 1124569,26грн (ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2015 року, а.с. 23).

ОСОБА_3 підтверджують виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором своєчасно та у повному обсязі.

Проте відповідач свої зобов'язання по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, тобто з порушенням умов пункту 6.1. Договору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором позивач звернувся до господарського суду із даним позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат, пені та 3% річних.

Розглядаючи позовні вимоги, господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Нормами статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з приписами статей 655, 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу від 31.10.2015 у жовтні 2015 року передано газу на загальну суму 365 873,52 грн. Обов'язок щодо сплати такої суми у відповідача збіг 16.11.2015, оскільки останній день сплати 14.11.2015 припадає на суботу і в силу приписів частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України переноситься на перший робочий понеділок 16.11.2015. Відповідач здійснив часткову оплату за отриманий газ 27.11.2015 у розмірі 27 400 грн, кількість днів прострочення сплати заборгованості у сумі 365 873,52 грн становить 10 днів (17.11.2015 26.11.2015), а не 12 (15.11.2015-26.11.2015), як помилково зазначено позивачем у розрахунку. Позивачем заявлено за вказаний період 360,86грн 3%річних та 5 292,64 грн пені. Господарський суд здійснив перерахунок відповідних сум за належний період з 17.11.2015 по 26.11.2015 і відповідні суми склали: 3% річних - 300,72 грн, пені - 4410,53 грн.

Остаточний розрахунок за отриманий газ у жовтні 2015 року відповідач здійснив 11.12.2015, у зв'язку з чим позивач стверджує, що відповідачем порушено зобов'язання в частині своєчасного розрахунку за отриманий газ, кількість днів прострочення сплати заборгованості у сумі 338 473,52 грн становить 14 днів (27.11.2015 10.12.2015).

Відповідно до ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу від 30.11.2015 у листопаді 2015 року передано газу на загальну суму 797642,60 грн. Обов'язок щодо сплати такої суми у відповідача збіг 14.12.2015. Відповідач здійснив оплату за отриманий газ 11.12.2015, що підтверджується платіжним дорученням №38 від 10.12.2015 в сумі 1 136 116,12грн та Спільним протокольним рішенням №2626 від 08.12.2015, тобто без порушення своїх зобов'язань за Договором.

Відповідно до ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 у грудні 2015 року передано газу на загальну суму 1 124 569,26 грн. Обов'язок щодо сплати такої суми у відповідача збіг 14.01.2016. Відповідач здійснив оплату за отриманий газ 12.02.2016, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 22.01.2016 та Спільним протокольним рішенням №12 від 18.01.2016. У зв'язку з цим позивач стверджує, що відповідачем порушено зобов'язання щодо своєчасної сплати вартості газу, кількість днів прострочення становить 28 днів (15.01.2016 11.02.2016).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував до стягнення 360,86 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою 365 873,52 грн за період 15.11.2015-26.11.2015, 389,48грн 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою 338 473,52 грн за період з 27.11.2015 по 10.12.2015 та 2 580,98 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою 1 124 569,26 грн за період 15.01.2016-11.02.2016.

У зв'язку із неврахуванням позивачем тієї обставини, що останній день сплати 14.11.2015 припадає на суботу і в силу приписів частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України переноситься на перший робочий понеділок 16.11.2015, перебіг строку, протягом якого позивач має право нараховувати 3% річних починається лише з 17.11.2015. Господарський суд здійснив власний розрахунок 3% річних із суми заборгованості 365 873,52 грн, в результаті якого обґрунтованим розміром 3% річних за період з 17.11.2016 по 26.11.2015 є сума 300,72 грн.

Крім того ПАТ НАК Нафтогаз України заявив до стягнення 2 369,31грн інфляційних втрат із суми боргу в розмірі 338 473,52 за період прострочення з 15.11.2015 по 30.11.2015.

Як досліджено господарським судом, термін щодо сплати боргу за газ, отриманий у жовтні 2015 року, сплив лише 16.11.2015, можливість нарахування інфляційних втрат виникає лише з 17.11.2015, водночас позивач зазначає кінець періоду нарахування інфляційних втрат 30.11.2015, в той час як погашення заборгованості в розмірі 338473,52грн за зобов'язаннями жовтня місяця 2015 року здійснено відповідачем 11.12.2015. Водночас місяць, індекс інфляції якого застосовано до заборгованості, позивачем взятий грудень 2015 року.

Розглядаючи спір в частині стягнення інфляційних втрат господарський суд враховує норми статті 625 Цивільного кодексу України, роз'яснення, викладені у Інформаційному листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012, постанову пленуму Вищого господарського суду №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Відповідно до позиції Вищого господарського суду України, яка викладена у абзаці 3 пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (пункт 2 роз'яснення Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012).

Отже нарахування інфляційних втрат на суму 338 473,52 грн за грудень 2015 року не є можливим, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання лише на 10 днів цього місяця (з 01.12.2015 по 10.12.2015), а за такий короткий термін, враховуючи вищезазначене, індекс інфляції не застосовується.

З огляду на викладене, господарський суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат повністю, тобто у розмірі 2 369,31 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення 48 859,31грн пені, з яких 5 292,64грн пені у зв'язку із несвоєчасною сплатою 365 873,52грн за період з 15.11.2015 по 26.11.2015, 5712,32грн пені у зв'язку із несвоєчасною сплатою 338 473,52грн за період з 27.11.2015 по 10.12.2015, 37 854,35грн пені у зв'язку із несвоєчасною сплатою 1 124 569,26грн за період з 15.01.2016 по 11.02.2016.

У зв'язку із неврахуванням позивачем, що останній день сплати 14.11.2015 припадає на суботу і в силу приписів частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України переноситься на перший робочий понеділок 16.11.2015, перебіг строку, протягом якого позивач має право нараховувати пеню починається лише з 17.11.2015. Господарський суд здійснив власний розрахунок пені із суми заборгованості 365 873,52 грн за період з 17.11.2015 по 26.11.2015, в результаті якого арифметично правильний та обґрунтований розмір пені складає 4410,53 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 8.2. Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1. Договору він зобов'язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

З огляду на викладене господарський суд задовольняє позов частково у розмірі 4711,31грн, з яких 300,72грн 3% річних та 4410,53грн пені із суми заборгованості 365873,52грн за період прострочення з 17.11.2016 по 26.11.2016.

Щодо інших позовних вимог, господарський суд враховує таке.

08.12.2015 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Долинської райдержадміністрації, Управлінням соціального захисту населення Долинської райдержадміністрації, Комунальним підприємством "Долинський міськкомунгосп" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" підписано Спільне протокольне рішення № 2626 про організацію взаєморозрахунків за послуги теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"

Відповідно до умов Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків від 08.12.2015 за №2626 сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ 2015 року за Договором № 2668/15-ТЕ-18 від 15.10.2015 у розмірі 1 136 116,12 грн за рахунок коштів субвенції на відшкодування наданих населенню пільг та субсидій на оплату послуг теплопостачання.

Умовами Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків від 08.12.2015 за №2626 передбачається надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінюється порядок, строки виконання боржником (відповідачем) грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №2668/15-ТЕ-18 від 15.10.2015.

Отже, уклавши Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків від 08.12.2015 за №2626 сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору.

Разом із тим, Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків від 08.12.2015 № 2626 не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

На виконання Спільного протокольного рішення № 2626 від 08.12.2015 КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету погасило основний борг у сумі 1 136 116,12грн, з яких 338 473,52грн залишок заборгованості за жовтень 2015 року та 797 642,60грн оплата за отриманий газ у листопаді 2015 року перед НАК "Нафтогаз України", що підтверджується платіжним дорученням №38 від 10.12.2015 з призначенням платежу: ПКМУ 20-11.01.05; СПР 2626-08.12.15 за природний газ2015; зг.дог.2668/15-ТЕ-18-15.10.15, в т.ч.ПДВ189325,69грн; карткою рахунку КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді.

18.01.2015 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Долинської райдержадміністрації, Управлінням соціального захисту населення Долинської райдержадміністрації, Комунальним підприємством "Долинський міськкомунгосп" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" підписано Спільне протокольне рішення № 12 про організацію взаєморозрахунків за послуги теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Відповідно до умов Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків від 18.01.2016 за №12 сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ 2015 року за Договором № 2668/15-ТЕ-18 від 15.10.2015 у розмірі 1124569,26 грн за рахунок коштів субвенції на відшкодування наданих населенню пільг та субсидій на оплату послуг теплопостачання.

Умовами Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків від 18.01.2016 за № 12 передбачається надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінюється порядок, строки виконання боржником (відповідачем) грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №2668/15-ТЕ-18 від 15.10.2015.

Отже, підписавши Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків від 18.01.2016 за №12 сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору.

Разом із тим, Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків від 18.01.2016 № 12 не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

На виконання Спільного протокольного рішення № 12 від 18.01.2016 КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету погасило основний борг у сумі 1 124 569,26 грн - вартість спожитого газу за грудень 2015 року, перед НАК "Нафтогаз України", що підтверджується платіжним дорученням №1 від 22.01.2016 з призначенням платежу: ПКМУ 20-11.01.05; СПР 12-18.01.16 за природний газ2015; зг.дог.2668/15-ТЕ-18-15.10.15, в т.ч.ПДВ187428,21грн; карткою рахунку КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді.

За своїм змістом зазначені протокольні рішення є домовленістю між сторонами, які його уклали, що спрямована на встановлення і зміну їх цивільних прав та обов'язків, та є за своєю правовою природою багатостороннім договором (відповідно до статті 626 ЦК України).

Отже, договір, як домовленість може бути не лише підставою виникнення зобов'язання (частина 2 статті 509, стаття 11 ЦК України), а й підставою його припинення.

Новація - це угода про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами.

На відміну від інших правочинів сторін, які мають наслідком припинення зобов'язання, зокрема від відступного, новація не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання.

Юридичною підставою для зобов'язання, що виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первісного зобов'язання, тому від дійсності останнього залежить дійсність нового.

Новація припиняє пов'язані з первісним (основним) зобов'язанням додаткові зобов'язання, що забезпечували виконання основного (неустойку, заставу, поруку тощо), якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Уклавши протокольні рішення, сторони дійшли згоди щодо сплати на користь позивача вартості природного газу за 2015 рік за Договором за рахунок загального фонду державного бюджету.

Так, як встановлено вище, на час підписання Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, заборгованість відповідача складала 1 136 116,12 грн і 1 124 569,26 грн відповідно.

Тобто зазначеними протокольними рішеннями, позивач також визнав та погодив прийняти до сплати лише існуючу за Договором заборгованість відповідача у сумі 1 136 116,12грн і 1 124 569,26грн відповідно.

З огляду на викладене господарський суд дійшов висновку, що підписавши Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно з Договором, а Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, в свою чергу, не передбачають можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

За таких обставин застосування санкцій передбачених умовами Договору, а також наслідків за невиконання грошового зобов'язання, передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України, можливе лише за умови, що оплату здійснено з порушенням порядку та строків, визначених Спільними протокольними рішеннями № 2626 від 08.12.2016 та № 12 від 18.01.2016.

Згідно пункту 2.7. Спільних протокольних рішень 2626 від 08.12.2016 та №12 від 18.01.2016 відповідач перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 1 136 116,12грн та 1 124 569,26грн відповідно за природний газ 2015 року згідно Договору від 15.10.2016 № 2668/15-ТЕ-18.

Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків 2626 від 08.12.2016 та № 12 від 18.01.2016 не встановлено конкретних строків для виконання зобов'язань, а лише вказано, що він діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цими Спільними протокольними рішеннями.

Таким чином, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків № 2626 від 08.12.2016 та № 12 від 18.01.2016.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 548 вказаного кодексу, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом статей 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 вказаного кодексу).

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасно, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу змісту наведених правових норм випливає, що обов'язковою умовою стягнення в судовому порядку з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання є встановлений факт прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Враховуючи, що сторонами шляхом укладення Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків змінено умови та строки розрахунків за Договором та новий порядок проведення розрахунків не був порушений відповідачем, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав як для застосування до відповідача наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, так і для стягнення з нього пені.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного суду України від 25.03.2015 у справі №924/1265/13, від 09.09.2014 у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012 та від 30.09.2014 у справі №5011-35/1534-2012-42/553-2012.

Щодо заявлених клопотань відповідача про зменшення штрафних санкцій на 99%, то господарський суд відмовляє у їх задоволенні, враховуючи таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідачем у поданих клопотаннях лише зазначено, що нарахування штрафних санкцій виникли у першу чергу з невчасною сплатою за отримані послуги теплопостачання з незалежних від відповідача причин, додаючи лише докази сплати заборгованості. Отже відповідачем не надано господарському суду доказів на підтвердження того, що прострочення погашення заборгованості сталось з причин, які не залежали від відповідача, крім того відповідачем не доведено, що штрафні санкції є надмірно великими у порівнянні зі збитками позивача.

З огляду на викладене у господарського суду відсутні підстави для задоволення клопотань відповідача про зменшення штрафних санкцій на 99%.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 4711,31 грн, з яких: 300,72грн 3% річних, 4410,59грн пені.

Згідно положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Долинське міське комунальне господарство при Долинській міській раді (28500, Кіровоградська обл., Долинський р-н, м. Долинська, вул. Нова, буд. 80-А, ідентифікаційний код 36188893) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 4410,59грн пені, 300,72грн 3% річних, 118,99грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 23.12.2016.

Суддя Є. М. Наливайко