ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.12.2016 Справа № 904/7556/16
Розглядається заява Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат", м. Жовті Води

про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ", м.Камянське

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води

про стягнення 4 669 583,78 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за договором про надання правової допомоги №б/н від 01.07.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю № 18/904 від 03.02.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року у справі №904/7556/16 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (51934, АДРЕСА_1, 41, 42, ) заборгованість за поставлений товар у розмірі 1 685 022,50 грн. (один мільйон шістсот вісімдесят п'ять тисяч двадцять дві грн. 50 коп.), 3% річних у розмірі 58 745,10 грн. (п'ятдесят вісім тисяч сімсот сорок п'ять грн. 10 коп.), інфляційні втрати у розмірі 76 820,15 грн. (сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять грн. 15 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 54 064,39 грн. (п'ятдесят чотири тисячі шістдесят чотири грн. 39 коп.), витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.). Провадження у справі в частині стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 1 783 705,00 грн. - припинено. В решті позовних вимог - відмовлено.

08.11.2016 на виконання вищезазначеного рішення судом видано наказ.

14.12.2016 до суду від відповідача надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду від 27.10.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2016 року прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд у засіданні на 22.12.2016.

22.12.2016 повноважний представник відповідача у судовому засіданні подану заяву підтримав та наполягав на її задоволенні виходячи з наступного.

Відповідач є Державним підприємством, яке засноване на державній власності, та є єдиним в Україні підприємством, що здійснює видобуток уранових руд, їх переробку та виробництво закису-окису урану, з якого виготовляється ядерне паливо для атомних станцій України.

Майно підприємства є державною власністю, яке використовується у порядку, встановленому Уповноваженим органом управління відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням обмежень, встановлених Статутом підприємства.

Відповідач зауважує, що у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем, яке склалося на підприємстві станом на 01.10.2016 числиться значна кредиторська заборгованість у сумі 729 919 000 грн., що унеможливлює вчасно розраховуватися з податками і зборами, за енергоносії, газопостачання, водопостачання та виплату працівникам заробітної плати та за кредитною лінією станом на 17.10.2016 у сумі 327 780 000 грн.

Із нестабільним фінансуванням та затримками у взаєморозрахунках, що проходять через банківські структури, відповідач немає можливості одразу виконати рішення суду і виплатити заборгованість у сумі 1 884 652,14 грн.

Крім того, у зв'язку із складною фінансово-економічною ситуацією, яка склалася на підприємстві, відповідно до листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.12.2015 № 01/33-3695 підприємству рекомендовано продовжити у 2016 році роботу з подальшої оптимізації структури підприємства, численності персоналу, у тому числі адміністративно-управлінського. На виконання цього листа наказом від 26.04.2016 № 166 пройшли зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників в підрозділах ДП "СхідГЗК".

Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства, податок на прибуток, нарахований за результатами звітного податкового періоду має від'ємне значення та складає -8 035 617,00 грн., тобто за перше півріччя 2016 року підприємство фактично має збиток.

Відповідач зауважує, що не зможе здійснити сплату заборгованості у сумі 1 884 652,14 грн. одним платежем, що в подальшому може стати наслідком арешту рахунків відділом ДВС Жовтоводського МУЮ. Арешт рахунків підприємства унеможливить розрахунки за енергоносії, що потягне за собою припинення енергопостачання підрозділів підприємства (Інгульської, Смолінської та Новокостянтинівської шахт ДП "СхідГЗК"), що, у свою чергу, може загрожувати екологічній безпеці Маловисківського району, м. Кропивницький (Кіровоград) та м. Жовті Води Дніпропетровської області в цілому у зв'язку зі специфікою своєї діяльності.

Враховуючи, що відповідач є містоутворюючим підприємством для міста Жовті Води, смт. Смоліне Кіровоградської обл., забезпечує роботою мешканців м. Кропивницький (Кіровоград) та смт. Мала Виска, зупинка підприємства призведе до зростання соціальної напруги в зазначених регіонах.

Зарадити таким негативним наслідкам можна за умови поступового погашення суми заборгованості протягом десяти місяців. Відповідач планує погасити заборгованість у сумі 1884 652,14 грн. рівними частинами в період з грудня 2016 року по вересень 2017 року рівними частинами по 188 465,21 грн., що вбачається із графіку погашення заборгованості.

Відповідач вважає, що наведені обставини є такими, що істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача.

Позивач не погоджується з доводами відповідача та заперечує проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду посилаючись на наступні обставини.

Відповідач зазначає про наявність кредиторської заборгованості у сумі 729 919 000 грн., що унеможливлює оплату відповідачем позивачу за рішенням суду. Однак, слід звернути увагу, що відповідач не надає відомостей про наявність дебіторської заборгованості. Не виключено, що сума дебіторської заборгованості достатня для повного погашення заборгованості перед позивачем.

Позивач зазначає, що під час судового розгляду справи № 904/7556/16 відповідач погасив частину основної суми боргу у розмірі 1 783 705,00 грн. фактично за два тижні (в період з 06.09.2016 по 20.09.2016). Залишок суми основного боргу після часткового погашення відповідачем склав 1 685 022,50 грн., що співставно з погашеною частиною суми основного боргу. Таким чином, фінансова поведінка відповідача свідчить, що сума в розмірі 1,7 млн. грн. не є значною для відповідача.

Також у ході судового провадження між сторонами по справі № 904/5825/16 відповідачем була проведена оплата на користь позивача у розмірі 1 188 437 грн. фактично за два дні (25.08.2016, 30.08.2016), про що вказано в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 року по справі № 904/5825/16.

Таким чином, відповідач протягом одного календарного місяця: з 25 серпня 2016 року по 20 вересня 2016 року сплатив позивачу загалом 2 972 142,00 грн., що свідчить про його достатню платоспроможність та про можливість погасити борг у розмірі 1 884 652,14 грн., стягнутий за судовим рішенням від 27.10.2016 року, у повному обсязі без розстрочення виконання.

Крім того, позивач звертає увагу, що у відповідності з податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2016 року, поданою відповідачем, прибуток відповідача до оподаткування склав 11 905 776 грн.

Із балансу (Звіту про фінансовий стан на 30.06.2016) вбачаються такі показники про фінансовий стан відповідача:

- рядок 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, послуги» - 365 155 тис. грн., тобто більше 365 мільйонів гривень;

- рядок 1167 «Рахунки в банках» - 4 172 тис. грн., тобто 4,2 млн. грн., що цілком достатньо для оплати суми за судовим рішенням.

За звітом про фінансові показники за 1 півріччя 2016 року вбачається:

- код рядка 2290 «Прибуток за оподаткування» - 11,9 млн. грн.;

- код рядка 2350 «Чистий фінансовий прибуток» - 11,9 млн. грн.

Таким чином, у відповідача явно достатньо коштів для оплати стягнутої суми без розстрочення виконання на 10 місяців.

Крім того, як вбачається із позовної заяви та встановлено судом у рішенні по справі заборгованість у відповідача виникла у січні 2016 року. Відповідач мав можливість погашення такої заборгованості, починаючи з січня 2016 року та по грудень 2016 року, коли звернувся за розстроченням виконання рішення суду, тобто мав можливість погашати таку заборгованість протягом дванадцяти місяців, що навіть більше строку, на який відповідач просить суд розстрочити виконання, але не здійснював таке погашення у зазначений строк.

Позивач зауважує, що питання щодо розстрочення виконання рішення суду по справі №904/7556/16 за аналогічною заявою відповідача вже розглядалося судом, і за результатами розгляду було винесено ухвалу від 12.12.2016 року по справі № 904/7556/16, якою в розстроченні виконання рішення суду відмовлено.

В заяві від 14.12.2016 відповідач просить розстрочити виконання рішення суду з аналогічних підстав, як в попередній заяви та надаючи аналогічні доводи. Враховуючи, що зі вказаного питання з аналогічними доводами судом вже було прийнято рішення про відмову в розстроченні рішення суду, позивач вважає, що заява відповідача від 14.12.2016 також не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву та заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви про розстрочку виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що відстрочка або розстрочка подовжує період відновлення порушеного права позивача (стягувача), при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.05р. у справі "Чижов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарським судом враховано, що відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, в розумінні ст. 617 Цивільного кодексу України обставини недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів, не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Більше того, слід зазначити, що відповідно до ст. 42 та абзацу 5 ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

З огляду на це, господарський суд вважає, що наведені відповідачем обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось обєктивних та незалежних від боржника обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.05.2015 року у справі № 5019/117/11.

Крім того, існуючі процеси в економіці Україні негативно впливають також і на позивача, тому надання відповідачу розстрочки виконання рішення не відповідатиме принципам рівності сторін перед законом та судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 року по справі № 904/8420/14 та від 14.09.2015 року по справі № 904/1226/15.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності виключних обставин, виняткового випадку для надання розстрочки виконання судового рішення.

Господарський суд також прийняв до уваги той факт, що ухвалою господарського суду від 12.12.2016 року по даній справі відповідачу було відмовлено у наданні розстрочки виконання рішення з урахуванням настання негативних наслідків надання розстрочки виконання рішення для позивача .

У звязку з недоведеністю відповідачем неможливості виконання рішення у встановлений строк та недоведеністю обставин, які б обумовили необхідність та доцільність розстрочки виконання рішення, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року - відмовити

Суддя ОСОБА_3