КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Справа№ Б24/118-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

за участі представників:

української універсальної біржі "Капітал" - директор Кириленко Ф.С., довір. №25 від 01.02.2016, довідка АБ №621443 з ЄДР від 07.11.2012

ПАТ "ВіЕс Банк" - Жук Р.С., довір. №1410 від 14.12.2015

розглянувши апеляційну скаргу української універсальної біржі "Капітал"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.10.2016

у справі №Б24/118-12 (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовом публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк"

до української універсальної біржі "Капітал"

товариства з обмеженою відповідальністю "Флеш"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

ОСОБА_4

про визнання аукціону недійсним

в межах справи №Б24/118-12

за заявою публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Флеш"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.10.2016 у справі №Б24/118-12 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Флеш" задоволено позовну заяву одного з кредиторів боржника - публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "ВіЕс Банк" до української універсальної біржі "Капітал", поданої в межах справи про банкрутство, про визнання аукціону з продажу майна банкрута - земельної ділянки, переданої в іпотеку банку в забезпечення виконання зобов'язань боржника, недійсним.

Зокрема, визнано недійсним другий повторний аукціон в процедурі банкрутства ТОВ "Флеш" з продажу земельної ділянки площею 19,5573 га з кадастровим номером НОМЕР_2, виділеної для індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський район, село Нова Гребля, який проводився 26.04.2016, стягнуто з української універсальної біржі "Капітал", ТОВ "Флеш" на користь ПАТ "ВіЕс Банк" по 1378 грн судового збору.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "ВіЕс Банк" про забезпечення позову, в якій банк просив заборонити вносити зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження вказаної земельної ділянки до набрання законної сили рішенням суду у справі. Ухвалою також зобов'язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Єфіменка Д.О. повторно вчинити належні дії щодо реалізації майна ТОВ "Флеш".

Не погодившись, українська універсальна біржа "Капітал" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.10.2016 у справі №Б24/118-12 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "ВіЕс Банк", заявлених у межах справи про банкрутство ТОВ "Флеш", про визнання недійсним аукціону з продажу майна боржника.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 22.11.2016 скаргу було прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 06.12.2016, ухвалою від 06.12.2016 продовжено строк розгляду спору на 15 днів, розгляд скарги відкладено на 20.12.2016, додатково витребувано з Господарського суду Київської області оригінали матеріалів справи №Б24/118-12 - 15.12.2016 матеріали справи №Б24/118-12 в 4-х томах надійшли до апеляційного суду.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженої ухвали від 11.10.2016, апелянтом вказано на порушення норм матеріального і процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення, невірне застосування судом норм ст. 64-66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), неповне з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи тощо.

Від ПАТ "ВіЕс Банк" надійшли відзив на апеляційну скаргу, додаткові письмові пояснення, в яких викладено доводи щодо неспроможності скарги, відсутності згоди на передачу і реалізацію заставного майна боржника з другого повторного аукціону за ціною, нижчою ніж встановленої банком, наголошено, що майно реалізоване за ціною, меншою 2% її ринкової вартості, зазначено про порушення порядку проведення, визначення переможців і опублікування результатів аукціону.

Вказано також, що 11.10.2016 арбітражним керуючим ліквідатором ТОВ "Флеш" Єфіменком Д.О. вчинено дії, в результаті яких право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 19,5573 га перейшло до іншої особи, здійснено поділ ділянки на дві окремі з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 площами відповідно 9,5576 га та 10 га, що покладено в основу доводів поданої заяви про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову від ПАТ "ВіЕс Банк" надійшла до Київського апеляційного господарського суду 20.12.2016, в заяві банк просив суд накласти арешт на вказані вище земельні ділянки, заборонити вносити відносно них будь-які зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Аналогічна за суттю заява від банку раніше надходила до суду першої інстанції, в задоволенні якої оскарженою ухвалою відмовлено (щодо всієї ділянки - кадастровий номер НОМЕР_2) - ухвала в цій частині ніким не оскаржена.

За змістом ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України в суді апеляційної інстанції з урахуванням особливостей справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у суді першої інстанції, переглядаючи рішення, апеляційний господарський суд користується правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обмежений у правах щодо вирішення спору, розгляду апеляційної скарги і справи по суті, межі яких визначені ст. 101, 103 ГПК України. Досліджуючи матеріали справи, оцінюючи наявні докази, колегія суддів відзначає, що відповідно до ст. 4, 4-1 ГПК України господарський суд вирішує спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство. Провадження у справі регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України (ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство). За змістом положень ст. 32, 33, 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів, в ході ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "Флеш" вказана вище земельна ділянка, зокрема, з кадастровим номером НОМЕР_2 неодноразово була предметом торгів проведених аукціонів, перший етап аукціонів відбувся у 2014-2015 роках, аукціони 25.11.2014, 26.12.2014, 26.01.2014 з початковою (стартовою) ціною продажу лоту 6`962`520 грн, 5`562`096 грн, 5`562`096 грн відповідно, не відбулись, як і не відбулись аукціони другого етапу 18.06.2015, 06.08.2015 з початковою (стартовою) ціною продажу лоту 4`449`676,8 грн, 3`559`741,44 грн відповідно.

05.11.2015 було проведено повторну оцінку земельної ділянки і визначено її ринкову вартість, що згідно із звітом становила 5`789`332 грн, у 2016 проведено третій етап аукціонів: 29.02.2016, 28.03.2016 аукціони з початковою (стартовою) ціною продажу лоту 5`789`332 грн, 4`631`465 грн не відбулись, як і попередні два етапи у зв'язку з відсутністю пропозиції придбання лоту у межах визначених початковою (стартовою) ціною продажу, аукціон. 26.04.2016 аукціон відбувся - ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 з початковою (стартовою) ціною продажу у 3`705`172,48 грн реалізована за 105`172,48 грн.

ПАТ "ВіЕс Банк" вказувало і у т.ч. в своїх пояснення в суді апеляційної інстанції наголошувало, що початкова (стартова) ціна продажу лоту попередніх двох етапів аукціону була погоджена банком: 6`962`520 - 3`559`741,44 грн, третього етапу аукціону: 5`789`332 - 3`705`172,48 грн - не погоджена. Відмовляючи в задоволенні позову з цих підстав, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, суд першої інстанції виходив з наявності в матеріалах справи доказів згоди заставного кредитора продажу майна банкрута - вказаної вище земельної ділянки.

Так, в матеріалах справи наявне письмове повідомлення ПАТ "ВіЕс Банк" від 13.05.2015 №10-3/9868 (т. 3, а.с. 140) про надання згоди на реалізацію заставного майна боржника - ТОВ "Флеш", зокрема, земельної ділянки площею 19,5573 га з кадастровим номером НОМЕР_2, виділеної для індивідуального садівництва, яка знаходиться селі Нова Гребля Бородянського району Київської області, на повторному аукціоні, хоч і вказана згода містить певні застереження: ".. стартова ціна 4`449`676,8 грн з правом пониження до 3`559`741,44 грн .. у випадку не реалізації зазначеної земельної ділянки наступна ціна продажу має бути погоджена додатково ..".

Суд першої інстанції зазначив, що нормою ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство передбачено отримання згоди кредитора, вимоги якого забезпечені, на продаж майна банкрута, однак, не встановлено право заставного кредитора встановлювати конкретну ціну або умови продажу, а відповідно і арбітражний керуючий ліквідатор банкрута Єфіменка Д.О. передаючи майно на реалізацію діяв у відповідності з чинним законодавствам. З такими висновками погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Частиною 4 ст. 42 Закону про банкрутство встановлено: "Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду". Аналізуючи положення наведеної норми, суд відзначає, що згода забезпеченого кредитора на реалізацію майна, передбачена ст. 42 Закону, не пов'язана із наданням заставному кредитору права обирати порядок і умови реалізації даного майна.

Аналогічні правові висновки вже неодноразово були наведені судами вищих інстанцій, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 07.04.2015 у справі №901/3006/13, в інших судових рішеннях, в постанові Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі №901/2966/13 наведений правовий висновок, що Законом про банкрутство не передбачено обов'язку (права) ліквідатора визначати граничну межу, до якої на аукціоні може бути знижена початкова вартість майна, в т.ч. і за вимогою заставного кредитора тощо.

Враховуючи, що ПАТ "ВіЕс Банк" надало ліквідатору згоду на продаж заставного майна, надання додаткової згоди у разі проведення повторних або других повторних торгів, не вимагається і не відкликала таку згоду, і матеріали справи не містять доказів такого відкликання, то відповідно доводи скаржника щодо відсутності в арбітражного керуючого ліквідатора банкрута - ТОВ "Флеш" Єфіменка Д.О. згоди на продаж заставного майна, передачі на реалізацію і у т.ч. другого повторного аукціону з продажу є необґрунтованими.

Разом з тим, позивач також зазначав і в якості підстав визнання аукціону недійсним порушення організатором аукціону порядку проведення торгів, визначення переможця, опублікування відомостей про результати аукціону тощо. Встановлені порушення в їх сукупності є підставами визнання аукціону недійсним, про що вказано в змісту оскарженої ухвали суду першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Порядок проведення аукціону визначений нормами ІV розділу Закону про банкрутство. Згідно з ст. 55 Закону аукціон визнається таким, що не відбувся, у разі: відсутності учасників або наявності на торгах лише одного учасника; коли жоден з учасників не запропонував ціну, вищу за стартову (початкову вартість); несплати в установлений строк переможцем належної суми за придбане майно. Результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником. Під час продажу на аукціоні нерухомого майна оголошення повинно бути також розміщено на нерухомому майні. Організатор аукціону забезпечує доступ до інформації про майно, що підлягає продажу, а також можливість ознайомитися з майном за його місцезнаходженням (ст. 58 Закону).

Оголошення про проведення аукціону на веб-сайті у т.ч. повинно містити відомості про початкову вартість та відомості про можливість її зниження на тому ж аукціоні; порядок і критерії виявлення переможця торгів. В оголошенні наводиться текст договору, що укладається на аукціоні, крім умови про ціну та зазначення особи покупця. Якщо продажу підлягає земельна ділянка, то у характеристиці майна зазначається її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо. В оголошенні вміщуються фотографічні зображення речей, що продаються. (ст. 59 Закону).

Згідно ч. 1-3 ст. 64 Закону про банкрутство аукціон проводиться безпосередньо ведучим (ліцитатором), ліцитатором може бути організатор аукціону, перед початком аукціону ліцитатор інформує про умови договору, що укладається на аукціоні; суму, якій повинне бути кратне перевищення наступної пропозиції над попередньою (крок аукціону); спосіб повідомлення про готовність укласти договір; початкову вартість. У разі якщо протягом триразового оголошення початкової вартості учасники аукціону не виявляють бажання укласти договір, ліцитатор оголошує про закінчення аукціону без виявлення переможця, якщо в оголошенні про проведення аукціону не передбачено можливості зниження початкової вартості на цьому ж аукціоні.

Частинами 4-6 ст. 64 Закону встановлено, що якщо перед початком аукціону не було оголошено про інший спосіб повідомлення про готовність укласти договір (за допомогою електронних засобів, шляхом подання пропозицій виключно з голосу тощо), під час аукціону учасники повідомляють про готовність укласти договір на умовах оголошеної ліцитатором ціни, піднімаючи аукціонну картку з номером, повернутим до ліцитатора, або одночасно піднімають картку учасника аукціону і пропонують свою ціну. Якщо запропонована учасником аукціону ціна є більшою за ціну, запропоновану ліцитатором, то останній називає номер учасника і запропоновану ним ціну. Після кожного оголошення ціни слідує удар молотка ліцитатора. Якщо протягом триразового оголошення останньої ціни не буде запропоновано вищої ціни, ліцитатор оголошує переможцем учасника, який запропонував найвищу ціну.

Відповідно до ст. 65 Закону якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону. До участі у повторному аукціоні не допускаються переможці попередніх торгів, що не сплатили в установлений строк вартості лота за договором, відмовилися від укладення договору купівлі-продажу чи від підписання протоколу із зазначенням результатів аукціону.

Статтею 66 Закону про банкрутство визначено, що якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості. Повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону. Якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості. Під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Якщо після зниження початкової вартості виявиться бажаючий укласти договір, аукціон проводиться у загальному порядку.

Відповідно до наявного в матеріалах тексту оприлюдненого оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута початкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 для цілей другого повторного аукціону була визначена в розмірі 3`705`172,48 грн. Ділянка продана за 105`172,48 грн - сума менше 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону, оціночної вартості земельної ділянки (5`789`332 грн станом на 05.11.2015), а рівно і погодженої ПАТ "ВіЕс Банк" нижньої межі ціни продажу - 3`559`741,44 грн, що як вбачається в результаті стало підставою звернення з позовною заявою.

Як вбачається з протоколу №1 проведення другого повторного аукціону від 26.04.2016, в ході аукціону ліцитатором було оголошено 4 кроки на пониження ціни: стартова ціна - 3`705`172,48 грн, І крок - 3`675`172,48 грн, ІІ - 3`645`172,48 грн, ІІІ - 3`615`172,48 грн, ІV - 3`585`172,48 грн. Пропозицій придбання майна за вказану вартість не надійшло - надійшла пропозиція "з голосу" учасника №1 (ОСОБА_6.) - 15`172,48 грн і аукціон продовжився (три кроки (чотири учасника) незначним підвищенням: 45`172,48 грн, 75`172,48 грн, 105`172,48 грн), лот продано за ціною 105`172,48 грн, переможцем визнано ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1). Тобто, з порушеннями про які вказано вище.

Наведеними вище приписами ст. 66 Закону про банкрутство прямо встановлено, що під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Нормами Закону, що визначають механізм і порядок проведення аукціону не передбачено розгляд, прийняття пропозицій "з голосу" з ціною нижче пропонованої, безоплатно тощо - встановлено певний порядок шляхом поступового зменшення ціни на крок, розмір якого чітко визначений - не більше 10 відсотків початкової вартості (ч. 2 ст. 64 Закону про банкрутство), і який в даному випадку був порушений.

Яких-небудь пояснень щодо підстав недотримання загальноприйнятих норм, порядку проведення аукціону, у т.ч. наявності чи то відсутності, причинно-наслідкового зв'язку між реєстрацією 4-х учасників і кратним ним числом кроків пониження / підвищення ціни лоту (чотири), кроку аукціону з 3`585`172,48 грн до 15`172,48 грн (в розмірі 3`570`000 грн, що згідно з ч. 2 ст. 64 Закону про банкрутство в даному випадку не мав перевищувати 370`517,24 грн) скаржником не надано, як і не надано належних і допустимих, переконливих письмових доказів дотримання в цілому порядку проведення аукціону, у т.ч. завчасного оприлюднення оголошення про проведення аукціону так само і зокрема розміщення на земельній ділянці оголошення про її продаж на аукціоні, як того вимагає ст. 58 Закону про банкрутство, тощо.

Майно банкрута, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язань, має певний правовий статус і під час провадження у справі про банкрутство знаходиться в управлінні ліквідатора, який має право реалізувати дане майно в порядку, передбаченому Законом про банкрутство, у т.ч. з аукціону за наявності на те згоди заставного кредитора або суду. За загальним визначенням аукціон є одним з механізмів виявлення найбільш прийнятних пропозицій, найвигіднішого продажу майнових активів, що передбачає вчинення відповідного комплексу дій, окремі з яких і очевидно обов'язкові до виконання визначені наведеними вище нормами ІV розділу Закону про банкрутство.

В засіданнях суду апеляційної інстанції скаржником зазначено наявність низькі порушень при проведенні аукціону, але які, на переконання заявника, не призвели до сумнівних результатів. Оцінюючі доводи апелянта, покладені в основу заперечень щодо ознак удаваності, фіктивності процедур аукціону, неспіврозмірності ціни продажу ринковій вартості майна, суд відзначає, що текст оприлюдненого оголошення не містив застережень щодо можливості зниження ціни лоту і саме на цьому аукціоні, продажу майна в будь що, що, зокрема, не відбулось на попередніх 7 (семи) аукціонах, у т.ч. й повторному, до ціни нижчої нижньої межі, в даному випадку - 1`852`586,24 грн на другому (не 15-ому повторному аукціоні з розрахунку пониження початкової вартості кожного наступного на 20% від попередньої) повторному аукціоні.

Згідно з ч. 7 ст. 69 Закону про банкрутство, організатор аукціону зобов'язаний повідомити про запропоновану переможцем ціну або про закінчення аукціону без визначення переможця для розміщення цих відомостей на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України, на яких було розміщене оголошення про проведення аукціону, не пізніше, ніж через три дні після закінчення аукціону. Як вказано позивачем та підтверджується матеріалами справи, організатором аукціону 26.05.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про результати проведеного аукціону, вказано, що аукціон від 26.04.2016 з продажу майна банкрута визнано таким, що відбувся. Тобто, і оголошення про результати аукціону опубліковано через місяць після його проведення.

Організатором аукціону порушено приписи ст. 64-69 Закону про банкрутство, що в результаті призвели до порушення охоронюваних законом прав і інтересів, по захист яких реалізуючи суб'єктивне право на оскарження результатів аукціону і звернулось ПАТ "ВіЕс Банк", зокрема, право на проведення аукціону в порядку визначеному чинним законодавством і виявлення найвигіднішого продажу майнових активів боржника в умовах, що відповідають дійним ринковим цінам, пропозиціям, критеріям законності, розумності тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону про банкрутство, результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, заслухавши учасників провадження і їх представників, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, обставини справи в їх сукупності, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, перевірки законності та обґрунтованості, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає доводи, наведені в скарзі спроможними і такими які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, які є підставою скасування оскарженої ухвали як такої, що вимогам законності та обґрунтованості в цілому відповідає.

Дослідивши ж заяву ПАТ "ВіЕс Банк" про забезпечення позову судом встановлено, що у заяві банк просив заборонити будь-яким особам вносити будь-які зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна, зокрема двох окремих земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 площами відповідно 9,5576 га та 10 га. Як і вказано вище, аналогічна за суттю заява від банку раніше надходила до суду першої інстанції, в задоволенні якої оскарженою ухвалою відмовлено (щодо всієї ділянки) - ухвала в цій частині ніким оскаржена не була.

Згідно з ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити, передбачених ст. 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Статтею 67 ГПК України передбачено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів та є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні аналогічної за своїм змістом заяви, судом першої інстанції констатовано, що за наслідками проведення спірного аукціону, станом на момент розгляду справи судом, сторонами не укладався договір купівлі-продажу майна, а враховуючи, що аукціон визнано недійсним відсутня загроза, що невжиття таких заходів може призвести до порушення прав кредитора, неможливість виконання рішення.

В своїй заяві про вжиття таких заходів, заявленої вже в суді апеляційної інстанції, ПАТ "ВіЕс Банк" вказувало на те, що такий договір був укладений - в день засідання суду першої інстанції, в якому прийнято оскаржену ухвалу - 11.10.2016. Колегія ж суддів відзначає, що задоволення заяви, зокрема, шляхом накладення арешту, заборони внесення змін до реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обтяжень земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які, як зазначено ПАТ "ВіЕс Банк", є результатом поділу ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 безпосередньо і призведе до неможливості виконання рішення суду щодо визнання аукціону недійсним, створення правової невизначеності, порушення охоронюваних законом прав та інтересів ПАТ "ВіЕс Банк" і третіх осіб, оскільки заявлена загальна зареєстрована площа двох з вказаних вище ділянок (9,5576 га та 10 га) у т.ч. і є більшою від спірної (19,5573 га).

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу української універсальної біржі "Капітал" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.10.2016 у справі №Б24/118-12 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.10.2016 у справі №Б24/118-12 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст складено 23.12.2016

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко