ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.12.2016 Справа № 907/638/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця, м.Київ

до відповідача: Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, с. Поляна Свалявського району

3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району

про визнання недійсним рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014р. № 313

та за зустрічною позовною заявою: Полянської сільської ради, с. Поляна Свалявського району

до відповідача 1: Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця", м.Київ,

до відповідача 2: Реєстраційна служба Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, м.Свалява

за участі 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1: ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району

про визнання права власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити певні дії

Колегія суддів у складі:

Головуючого судді Йосипчук О.С.

Судді Бобрик Г.Й.

Судді Ушак І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача (відповідача 1 за зустрічним позовом): представник не з'явився

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_1, дов. від 20.09.2016року

від відповідача 2 за зустрічним позовом: представник не з'явився

від третьої особи за первісним та зустрічним позовами (ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття"): представник не з'явився

Суть спору за первісним позовом: приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м.Київ звернулось з позовом до відповідача: Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, с. Поляна Свалявського району за участі - 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району про визнання недійсним рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014р. № 313, згідно з яким відповідач прийняв рішення дати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Поляна та села Уклин системи водогону та водовідведення (п.1 рішення). На виконання цього пункту рішення також було прийнято рішення про створення комісії з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність територіальної громади села Поляна(п.2 рішення), якій провести обстеження технічного стану зазначених об'єктів(п.2.1. рішення) і підготувати документи щодо їх прийняття до комунальної власності територіальної громади (п.2.2.рішення), а також зобов'язано комісії з питань бюджету сільської ради передбачити кошти у видатках на 2014-2-15р.р. на утримання системи водопостачання та водовідведення та на виготовлення технічної документації (п.3рішення), заборонити будь-яке відчуження в будь-якій формі системи водопостачання та водовідведення і віднести їх до об'єктів стратегічного значення територіальної громади села Поляна і Уклин (п.4 рішення). Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійно діючу комісію сільської ради з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність.

Означені позовні вимоги грунтуються на твердженні позивача про відсутність будь-яких домовленостей про відчуження водопроводу на користь Полянської сільської ради та про право своє право власності на спірний водопровід "Луг", яке було зареєстроване за ТОВ "Укрпрофоздоровниця" 08.10.2001р., відповідно до Реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна. Оригінал наведеного реєстраційного посвідчення складеного 08.10.2001р. було оглянуто у засіданні суду за участі усіх представників сторін та учасників спору.

ОСОБА_2 із змістом позовної заяви, саме цим реєстраційним посвідченням від 08.10.2001р. обгрунтовані висновки позивача про порушення його майнових прав, передбачених ст.321 ЦК України, внаслідок прийняття оскаржуваного акту органу місцевого самоврядування.

У послідуючому, основуючись на факті права власності на спірний водогін, до розпочатку розгляду спору по суті, обгрунтування позовних вимог позивача доповнювались додатковими підставами та обгрунтуваннями, згідно з якими оскаржуваний акт було також ним оцінено, як фактичне і безпідставне вилучення майна у суб'єкта господарювання, що є порушенням ст.346 ЦК України та суперечить порядку набуття права комунальної власності на об'єкти державного житлового фонду, унормованих Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінню підприємства, установ та організацій, затверджених Постановою КМ України від 06.11.1995р. №891.

Відповідач проти позову заперечив шляхом звернення до суду із зустрічним позовом.

Суть спору за зустрічним позовом: Полянська сільська рада, с. Поляна Свалявського району звернулась із зустрічним позовом до відповідача приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" за участі 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача : Реєстраційна служба Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області за участі 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача : ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району про визнання права власності на водопровід "Луг", що знаходиться в с.Поляна, Свалявського району за Свалявською сільської радою Свалявського району на праві колективної власності, який складається із будівлі фільтрів, свердловини прісної води та водопроводу, а також про зобов'язання Реєстраційну службу Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію речових прав та права власності за Полянською сільською радою на водопровід "Луг", що знаходиться в селі Поляна, Свалявського району.

Наведені вимоги позивача грунтуються на тому, що спірний водопровід "Луг" є власністю територіальної громади, який забезпечує централізоване водопостачання населеного пункту і є невід'ємною частиною місцевого житлового фонду села, частина якого, разом з об'ктами обслуговування, була отримана від ПАТ "Укрпрофоздоровниця та його дочірніми підприємствами у власність територіальної громади.

Позивач за зустрічним позовом стверджує про відсутність будь-яких підстав стверджувати про наявність у ПАТ "Укрпрофоздоровниця" права власності на водопровід "Луг", який на момент створення цього товариства був у державній власності і не міг бути переданий у власність на підставі договору купівлі-продажу без погодження із власником майна. Водночас, у зустрічному позові, позивач стверджує, що Полянською сільською радою було прийнято низку об'єктів житлового фонду (багатоквартирних житлових будинків) із системами обслуговування у селі Поляна, водопостачання до яких забезпечувалось і забезпечується водопроводом "Луг", який у такий спосіб є інфраструктурою житлового фонду, який передається у власність територіальної громади у складі об'єктів житлового фонду зі згоди балансоутримувача - ПАТ "Укрпрофоздоровниця та його дочірніх підприємств, відповідно до Постанови КМ України "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць №311 від 05.11.1991р., Постанови КМ України від 19.02.1996р. №222 "Про поетапну передачу до комунальної власності об'єктів соціальної інфраструктури, які належать суб'єктам підприємницької діяльності", Постанови КМ України №891 від 06.11.1995р. Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, та рішення ОСОБА_3 ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" від 21.01.2003р. №Р-2-4р "Про відчуження майена ЗАТ "Укрпрофоздоровниця".

Відповідач за зустрічним позовом проти зустрічного позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, не заперечуючи проти факту передачі житлового фонду до Полянської сільської ради безоплатно, покликається на відсутність документів, які б стверджували про фактичну передачу спірного водопроводу, що у свою чергу спростовує наявність правових підстав для винесення оспорюваного рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014р. № 313. Таким чином, позаяк при прийнятті Полянською сільською радою від ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" об'єктів житлового фонду отримувачем цього майна було порушено порядок безоплатної передачі відомчого житлового фонду, затвердженого Постановою КМ України від 21.09.1998р. №1482, відсутні правові підстави вважати водопровод "Уклин" власністю села Поляна. Окрім того, унормований порядок безоплатної передачі відомчого житлового фонду, на думку відповідача за зустрічним позовом, не може застосовуватись у відносинах із приватними акціонерними товариствами, яким є ПАТ "Укрпрофоздоровниця".

ПАТ "Укрпрофоздоровниця", як відповідач за зустрічним позовом, стверджує про те, що водопровід "Луг" належить на праві власності ПАТ "Укрпрофоздоровниця", що підтверджується реєстраційним посвідченням та документами, які додаються до пояснень.

Крім того, заперечуючи проти зустрічного позову, відповідач за зустрічним позовом, посилається на безпідставність посилань позивача на Закон України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України від 10.09.1991р. №1540 та на Постанову Верховної ради України №506 від 29.11.1990р., оскільки а ні Федерація незалежних профспілок України, а ні ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" до переліку об'єднань підприємств та організацій, що уклали майнові договори пов'язані зі зміною форм власності і власника державного майна з порушенням мораторію віднесені не були.

Також відповідач покликається на безпідставність посилань позивача за зустрічним позовом на Постанову ВР України від 10.04.1992р. "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України, оскільки її дія не поширюється на профспілкові організації ФПУ.

Третьою особою також надано пояснень по суті зустрічного позову, згідно з якими, вимоги позивача за зустрічним позовом заперечуються з огляду на відсутність жодних рішень суду відносно до якого було б визнано право власності держави на водопровід "Луг". Водночас, право власності на водопровід "Луг" зареєстроване за ПАТ "Укрпрофоздоровниця", що підтверджується реєстраційним посвідченням від 08.10.2001р. Окрім того, мотиви заперечення, поданого третьою особою, стосуються висновку про неспроможність у спірній ситуації застосувати положення Постанови КМ України "311 від 05.11.1991р. через відсутність відповідного рішення органу обласного на районного рівня про розмежування майна, за яким спірний водопровід приєднався б до власності територіальної громади с.Поляна, а самостійно такі рішення орган місцевого самоврядування не міг.

У засіданні суду судом було відхилене клопотання третьої особи про відкладення судового розгляду спору, як необгрунтоване достатніми та документально підтвердженими поясненнями. Відхиляючи згадане клопотання, судом було враховано принципи законності і змагальності, відповідно до яких суд сприяє сторонам у виясненні обставин спору у випадку встановлення такої необхідності такого сприяння та ставить у основу судового розгляду спору рівність усіх сторін та учасників процесу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін,

СУД ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м.Київ звернулось з позовом до відповідача: Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, с. Поляна Свалявського району за участі - 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району про визнання недійсним рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014р. № 313, згідно з яким відповідач прийняв рішення дати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Поляна та села Уклин системи водогону та водовідведення (п.1 рішення). На виконання цього пункту рішення також було прийнято рішення про створення комісії з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність територіальної громади села Поляна(п.2 рішення), якій провести обстеження технічного стану зазначених об'єктів(п.2.1. рішення) і підготувати документи щодо їх прийняття до комунальної власності територіальної громади (п.2.2.рішення), а також зобов'язано комісії з питань бюджету сільської ради передбачити кошти у видатках на 2014-2-15р.р. на утримання системи водопостачання та водовідведення та на виготовлення технічної документації (п.3рішення), заборонити будь-яке відчуження в будь-якій формі системи водопостачання та водовідведення і віднести їх до об'єктів стратегічного значення територіальної громади села Поляна і Уклин (п.4 рішення). Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійно діючу комісію сільської ради з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність.

У свою чергу, Полянська сільська рада, с. Поляна Свалявського району звернулась із зустрічним позовом до відповідача приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" за участі 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача : Реєстраційна служба Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області за участі 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача : ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району про визнання права власності на водопровід "Луг", що знаходиться в с.Поляна, Свалявського району за Свалявською сільської радою Свалявського району на праві колективної власності, який складається із будівлі фільтрів, свердловини прісної води та водопроводу, а також про зобов'язання Реєстраційну службу Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію речових прав та права власності за Полянською сільською радою на водопровід "Луг", що знаходиться в селі Поляна, Свалявського району.

Таким чином, спірна ситуація виникла на підставі оспорювання обома сторонами спору право власності на майно - водопровід "Луг", де позивач за первісним позовом, вважаючи себе власником, оспорив рішення відповідача за первісним позовом, яким той формалізував умови переходу цього ж майна у свою власність, а позивач за зустрічним позовом, зважаючи на факт невизнання уже його майнових права на це ж майно відповідача за зустрічним позовом, заявив вимогу про визнання за ним права власності і таким чином - узаконити свій статус відносно спірного водопроводу "Луг". У цьому спорі обидві сторони діють як власники, права та охоронювані інтереси яких порушені діями опонента.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За загальним правилом підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Частиною 1 ст. 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У свою чергу, відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів. При цьому, за таких обставин, коли суб'єктивне право власності ще безпосередньо інші особи не порушили, особа може звернутися до суду з заявою про визнання права власності, яка матиме самостійне правове значення і не вимагатиме винесення якогось зобов'язуючого рішення для інших осіб, оскільки у такому випадку навіть відсутня така сторона, як відповідач, адже така заява розглядатиметься в порядку окремого провадження.

ОСОБА_2 змісту оспорюваного рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014р. № 313, відповідач за первісним позовом прийняв рішення надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Поляна та села Уклин системи водогону та водовідведення (п.1 рішення). На виконання цього пункту рішення було прийнято рішення про створення комісії з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність територіальної громади села Поляна(п.2 рішення), якій провести обстеження технічного стану зазначених об'єктів(п.2.1. рішення) і підготувати документи щодо їх прийняття до комунальної власності територіальної громади (п.2.2.рішення), а також зобов'язано комісії з питань бюджету сільської ради передбачити кошти у видатках на 2014-2015р.р. на утримання системи водопостачання та водовідведення та на виготовлення технічної документації (п.3рішення), заборонити будь-яке відчуження в будь-якій формі системи водопостачання та водовідведення і віднести їх до об'єктів стратегічного значення територіальної громади села Поляна і Уклин (п.4 рішення). Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійно діючу комісію сільської ради з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність.

У позовній заяві позивач стверджує про те, що на території вказаних у оспорюваному рішенні сіл поляна і Уклин є лише один водогін - водопровід "Луг", який 08.10.2001р. був зареєстрований на праві колективної власності за ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", і це підтверджується Реєстраційним посвідченням від 08.10.2001р.

Поряд з цим, із поданого третьою особою Дозволу на спеціальне водокористування від 21.06.2012р. УКР №4853 А/ЗАК вбачається, що дозвіл на спеціальне водовикористання надано ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття" надано для використання, окрім мінеральних джерел водопостачання, і з підземного джерела водопостачання прісної води (каптаж джерела) і з поверхневого джерела водопостачання потік Луг. Це ж стосується і Дозволу на спеціальне водокористування від 20.05.2015р. УКР №443 А/ЗА.

У відповідності до пояснювальної записки до зведеного звітно-господарської діяльності Закарпатського відділення по управлінню курортами профспілок за 1966 рік, санаторій "Сонячне Закарпаття" та санаторій "Поляна" були включено до Закарпатської ради по управлінню курортами профспілок. При цьому, введення в експлуатацію поверхневого водопроводу прісної води санаторію "Поляна" було профінансовано саме Закарпатською радою по управлінню курортами профспілок у 1665-1966 роках.

ОСОБА_2, складеного 10.01.1968р. та затвердженого головою Закарпатської ради по управлінню курортами профспілок проведення бурових та гідрогеологічних ротіб у тому числі і вивчення режиму потіку "Луг" було здійснено за рахунок гідрогеологічної контори "Укргеокаптажминвод" в 1967 році це ж саме пыдтверджуэться ы ОСОБА_2 складеним 31.12.1968р. за затвердженим головою Закарпатської ради по управлінню курортами профспілок.

Окрім того, Постановами колегії Українського республіканського союзу по управлінню курортами профспілок, оформлених Протоколом №12 від 22.10.1970 року та №14 від 22.12.1970 року (разом з додатком у вигляді плану першочергових міроприємств по повращенню водопостачання) також спростовується факт будівництва спірного водогону санаторіями №Поляна" та "Сонячне Закарпаття".

Таким чином, програму робіт по будівництву об'єктів профспілок здійснювалося Українським республіканським виробничим об'єднанням по будівництву Укркурортрембуд", у складі якого була ДП "Закарпаткурортрембуд" (Пояснювальна записка до звіту за 1971р. п.1 Струткура виробничого об'єднання "Укркурортрембуд").

Поряд з цим, судом прийнято до уваги і те, що відповідно до постанови ОСОБА_3 Міністрів Української РСР N 606 від 23.04.60 "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР" усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати Міністерства охорони здоров'я зобов'язані були передати у строк до 01.05.60 Українській республіканській раді профспілок із метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. ОСОБА_2 п. 2 даної постанови N 606 майно передавалося профспілковим організаціям у відання.

У додатку N 1 до вказаної вище постанови, а саме - Переліку санаторіїв, будинків відпочинку і пансіонатів, що передаються Українській республіканській раді профспілок Міністерством охорони здоров'я УРСР, в тому числі значиться майновий комплекс спірного санаторію, який як стверджує позивач обслуговує та користується спірним водопроводом (третя особа у справі).

Указом ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_3 України N 1452-XII від 30.08.91 "Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави" та Законом України N 1540-XII від 10.09.91 "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташовані на території України, є державною власністю України.

Постановою Верховної ОСОБА_3 Української РСР N 506 від 29.11.90 "Про захист суверенних прав власності Української РСР" введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Правонаступником Української республіканської ОСОБА_3 профспілок після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому - Федерація професійних спілок України, що діяла за загальним статутом профспілок СРСР та мала статус загальносоюзної громадської організації.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ОСОБА_3 народних депутатів м. Києва N 971 від 23.12.91 зареєстровано ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" як підприємство, що є правонаступником Української республіканської ради по управлінню курортами профспілок, оздоровниць і господарств, об'єднань санаторно-курортних закладів профспілок України і створене на майні засновників Федерації професійних спілок України та Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності.

На підставі наведених норм законодавства вбачається, що передача майнових комплексів у відання профспілкової організації та наступна передача його до статутного фонду ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", не мали наслідку зміни форми власності переданого майна, що залишилося державним.

Постановою Верховної ОСОБА_3 України від 10.04.92 "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" передбачено, що майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР передані тимчасово Фонду державного майна України.

Щодо майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР у зв'язку із законодавчою невизначеністю правонаступників такого майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР та з метою його збереження в інтересах громадян України, то Верховна ОСОБА_3 України постановою N 3943-XII від 04.11.94 встановила, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Відповідно до Тимчасового положення про Фонд державного майна України та Закону України "Про Фонд державного майна України", з прийняттям якого наведене положення втратило чинність, Фонд державного майна України є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна.

Окрім того, як слідує із змісту реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам від 08.10.2001р., яким позивач за первісним позовом доводить своє право власності на спірне майно, вбачається, що право власності ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" на водопровід "Луг" набуто на підставі угоди купівлі-продажу від 25.05.2000року, який на вимогу суду для дослідження надано не було, що унеможливило встановленню факту наявності цього правочину, перевірки його змісту на предмет законності, та факту його затвердження правлінням ЗАТ "Укрпрофоздоровлення", відповідно до Рішення правління ЗАТ "Укрпрофоздоровлення" №П4-З від 22.03.1999р.

Відповідно до згаданого вище реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам від 08.10.2001р., водопровід "Луг" розташований по вул.Санаторій "Сонячне Закарпаття", що спростовується довідкою Полянської сільської ради №326/02-06 від 02.09.2016р., згідно з якою на території сільської ради вулиці "Санаторій "Сонячне Закарпаття" немає.

Саме зважаючи на те, що реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам від 08.10.2001р. не являється правовстановлюючим документом та містить суперечливі відомості, цей документ не було сприйнято судом як преюдицію, а піддано аналізу на предмет достовірності.

За таких обставин, та зважаючи на те, що спірний водопровід "Луг" не міститься в переліку об'єктів якими на правах власності володіє ПАТ "Укрпрофоздоровниця", відповідно до інформаційних довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо всього нерухомого майна позивача, яку сформовану 29.08.2016р. та довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо всього нерухомого майна третьої особи, яку також сформовану 29.08.2016р., а докази правомірного набуття спірного майна на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2000р. суд не визнає подане позивачем реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам від 08.10.2001р. спроможним доказом права власності ПАТ "Укрпрофоздоровниця" на водопровід "Луг".

Зважаючи на вищеприведене, належних та допустимих доказів порушення майнових прав позивача діями та актами відповідача за первісним позовом судом не встановлено.

Як вбачається із матеріалів справи, Листом від 31.07.1996 року ДП "Закарпаткурортрембуд", який є самостійним підрозділом ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" що забезпечує будівництво об'єктів водопроводу та каналізації (підсобно-допоміжний об'єкт відповідно до Постанови ОСОБА_3 федерації професійних спілок України від 22.11.1991р. №O-II-I та ОСОБА_2 приймання-передачі майна федерації незалежних профспілок України у власність АТ "Укрпрофоздоровниця" від 24.01.1992р.), звернувся до Голови Свалявської районної адміністрації та до Голови Полянської сільської ради із клопотанням про прийняття безкоштовно на баланс Полянської сільської ради три житлові будинки в с.Поляна по вул.Леніна та вул.Санаторна. Згадане клопотання обгрунтоване посиланням на приписи Полстанови ВР України та КМ України №891 від 06.11.1995р. та №222 від 19.02.1992р., а також Розпорядженням ЗАТ "Укрпрофоздоровниця від 28.03.1996р. №Р-5-12.

У послідуючому. Листом від 08.06.01р. №05-21/621ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", у зв'язку із зверненням жильців, правлання ЗАТ "Укрпрофоздоровниці" повторно підтверржило свою згоду на передачу Полянській сільській раді, разом цього підсобно-допоміжного об'єкту (з житлом та необхідних для його експлуатації споруд, а саме:- виробничої бази ДП "Закарпаткурортрембуд, очисних споруд, котельні та 50000 грн. на ремонт житла).

Далі, згідно Листа ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" від 16.04.2002р. №05-36/574, позивач підтвердив свою пропозицію прийняти у комунальну власність цілісний майновий комплекс - ДП "Закарпаткурортрембуд", позаяк ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" формально значиться власником житлового фонду в с.Поляна.

Як слідує із поданих Полянською сільською радою документів, формально житловий фонд ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", який обладнаний централізованим водопроводом, каналізацією, газом і індивідуальним опаленням, та про який йдеться у наведених вище листах, було передано позивачу за зустрічним позовом у відповідності до Постанови КМ України від 19.02.1996р. №222 та на підставі Договору №2108085/2003-16 від 25.03.2003р., договору №2108076/2003-17, договору №2108080/2003-18 від 25.03.2003р., ОСОБА_2 приймання-передачі від 27.03.2003р.

Таким чином, право власності ПАТ "Укрпрофоздоровниця" на спірне майно не визнається Полянською сільською радою, яка вважає, що воно знаходиться відповідача за зустрічним позовом без відповідної правової підстави.

У відповідності до Постанови КМ України від 5 листопада 1991 р. N 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю), зокрема п.3 встановлено, що:

- розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих ОСОБА_3 народних депутатів;

- розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць провадиться виконкомами районних і міських ОСОБА_3 народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських ОСОБА_3 народних депутатів;

- передача державного майна, яке перебуває у віданні міністерств і відомств України, інших органів, уповноважених управляти державним майном, до складу комунальної власності, а також від однієї адміністративно-територіальної одиниці до іншої здійснюється безоплатно стосовно порядку, передбаченого постановою ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 28 квітня 1980 р. N 285 "Про порядок передачі підприємств, об'єднань, організацій, установ, будинків і споруд" (ЗП УРСР, 1980 р., N 5, ст. 43), з наступним повідомленням про це органів державної статистики, податкових та фінансових органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном - щодо об'єктів житлового фонду та інших об'єктів соціальної інфраструктури.

У відповідності до ст.3 цього ж Закону. ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування. При цьому, передача об'єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України "Про передачу об'єктів прав державної та комунальної власності", п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 06.11.95 N 891, об'єкти соціальної інфраструктури передаються разом з майном підприємств, що обслуговували ці об'єкти, у тому числі основними фондами, ремонтно-будівельними базами, майстернями, транспортними засобами, прибиральною технікою, в частині, що визначається комісією з питань передачі об'єктів, яка здійснює передачу.

Відповідно до п. 6 ст. 7 Закону України "Про передачу об'єктів праві державної та комунальної власності" право власності на об'єкт передач виникає з дати підписання акта приймання-передачі. Оскільки вказаний акт підписаний повноважними представниками обох сторін, то з дати підписань акта приймання-передачі, власником нерухомого майна зазначеного у акті територіальна громада - позивач за зустрічним позовом.

У відповідності до п.3 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою КМ України від 06.11.1995р. №891, разом з відомчим житловим фондом передаються відповідним комунальним підприємствам зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо). А у відповідності до п.10 цього ж Положення, разом з передачею відомчого житлового фонду в комунальну власність передається майно житлово-експлуатаційних та комунальних підприємств, які обслуговували цей фонд, у тому числі основні фонди, ремонтно-будівельні бази, майстерні, транспортні засоби, прибиральна техніка, в частині, що визначається комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність.

Таким чином, прийняття Полянською сільською радою оспорюваного рішення про надання дозволу на прийняття до комунальної власності територіальної громади с.Поляна та села Уклин системи водогону та водовідведення у сукупності із послідуючими запереченнями ПАТ "Укрпрофоздоровниці" утворили спір про право, який підлягає вирішенню з огляду на вищеприведене та з огляду на те, що відповідач за зустрічним позовом свої дії у спірній ситуації спрямував на задоволення суспільної потреби у відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ОСОБА_2 ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.97 року N 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак, порушення права відповідача на мирне володіння майном не може служити на користь його правової позиції, оскільки факт законного набуття права власності приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на спірне майно, як юридичного явища, судовим розглядом справи не доведено.

Також суд вважає необґрунтованими доводи приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" які грунтуються на інших судових рішенням (п.35 ГПК України), оскільки відповідно до п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, тоді як позивач посилається на справи де суб'єктний склад сторін та предмет спору не були тотожними.

Зважаючи на викладене, вимога позивача за зустрічним позовом в частині вимоги про визнання права власності на водопровід "Луг", що знаходиться в с.Поляна, Свалявського району за Свалявською сільської радою Свалявського району на праві колективної власності, який складається із будівлі фільтрів, свердловини прісної води та водопроводу слід визнати підставними.

В іншій частині позову зустрічний позов задоволенню не підлягає, позаяк із матеріалів справи та пояснень сторін спору не вбачається наявність спору, як це передбачено правилами унормованими ст.ст.1, 2 та ст.12 ГПК України.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими докази факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в частині реєстрації речових прав або наявність відмови у такій реєстрації.

Зважаючи на таке, вимога позивача за зустрічним позовом про також про зобов'язання Реєстраційну службу Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію речових прав та права власності за Полянською сільською радою на водопровід "Луг", що знаходиться в селі Поляна, Свалявського району суд визнає передчасною та такою що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_2 ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Частиною 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При розгляді цього спору судом було також враховано правові позиції висловлені у постановах ВГС України №ПР25/277-09(ПР30/192-08) від 05.07.2010р., №30/70-06-2845 від 18.10.2006р. та №6/73-71 від 26.08.2010р., а також Ухвалу ВАС України №А18/455 від 30.05.2007р. та Постанову ВС України від 18.09.2013р.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 36, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

В И Р І Ш И ЛА :

1. У первісному позові відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задоволити частково.

3. Визнати право власності нерухомого майна - водопроводу "Луг", що знаходиться в селі Поляна Свалявського району Закарпатської області за Полянською сільською радою Свалявського району Закарпатської області на праві колективної власності, який складається з будівлі фільтрів, свердловини прісної води та водопроводу.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" (01033, м.Київ, вул. Шота Руставелі, 39-41 ) на користь Полянської сільської ради (89313, Закарпатська область, Свалявський район, с.Поляна, вул.Духовнича,63, ) суму 689,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати.

5. Стягнути з Реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області (89300, Закарпатська область, м.Свалява, вул. Першотравнева, 64) на користь Полянської сільської ради (89313, Закарпатська область, Свалявський район, с.Поляна, вул.Духовнича,63, ) суму 689,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати.

6. В решті вимог у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 21.12.2016р.

Головуючий суддя Йосипчук О. С.

Суддя Бобрик Г.Й.

Суддя Ушак І.Г.