ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" грудня 2016 р.Справа № 924/1014/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства "Славутське житлово - комунальне об'єднання", м. Славута, Хмельницька обл.

про стягнення 794 500, 68 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача - ОСОБА_2 за дорученням

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася через неналежне виконання договору купівлі - продажу газу в розмірі 794 500, 68 грн., з яких: 140 205, 59 грн. основний борг, 470 725, 09 грн. пеня, 27 152, 59 грн. 3% річних, 156 417, 41 грн. інфляційні.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує на порушення відповідачем умов договору щодо строків здійснення розрахунків. Стягнення річних та інфляційних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦК. Стягнення пені обумовлено наявністю відповідної умови договору про її застосування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у письмових поясненнях вказують, що у розрахунку пені, поданому позивачем невірно обраховано розмір пені за період з 02.11.15 по 14.11.15, зокрема застосовано невірний розмір ставки НБУ.

Крім того, відповідач стверджує, що неправильно здійснено і нарахування інфляційних. Так, позивач здійснив нарахування інфляційних, починаючи з місяця, у якому мав бути здійснений платіж (наприклад за січень 2015 р. відповідач здійснив нарахування за березень, в той час як оплата має бути здійснена до 14 лютого. Аналогічним чином здійснено нарахування за всі періоди, а саме місяці, в яких мав бути здійснений платіж включені в період розрахунку. Також відповідач зазначає, що позивач здійснив нарахування інфляційних на суму боргу з урахуванням інфляції.

Враховуючи вказане, а також посилаючись на скрутне матеріальне становище та норми ЗУ „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії, відповідач просить відмовити у позові в частині стягнення річних, пені і інфляційних у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається.

31 грудня 2014 року між сторонами укладено договір купівлі продажу природного газу № 3435 / 15 БО 34, за яким продавець (позивач) зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК „Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець (відповідач) зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Продавець передає покупцеві з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 1375, 3 тис. м. куб., у тому числі по місяцях кварталів: січень квітень 830, 2 тис. м. куб.; травень вересень 0 куб. м.; жовтень грудень 545 тис. куб. м. ( п. 2.1.).

Ціна за 1000 м. куб. газу з ПДВ та цільовими набдавками складає 7 661, 64 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1.).

У разі невиконання покупцем п. 6.1. договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 7.2.).

Додатковими угодами №, № 1 11 від 11.02.15, 30.03.15, 07.04.15, 29.05.15, 12.06.15, 27.07.15, 30.07.15, 21.10.15, 22.10.15, 02.11.15, 25.11.15 сторони вносили зміни в договір відносно ціни та порядку розрахунків.

Договір та додатки підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

У період з січня по квітень 2015 року та з жовтня по грудень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв газ на суму 10 019 186, 23 грн., що підтверджується актами прийому передачі: на суму 1 458 446, 81 грн. від 31 січня 2015 року, на суму 1 475 491, 31 грн. від 28 лютого 2015 року, на суму 2 166 572, 61 грн. від 31 березня 2015 року, на суму 552 858, 62 грн. від 30 квітня 2015 року, на суму 751 769, 31 грн. від 31 жовтня 2015 року, на суму 1 511 833, 03 грн. від 30 листопада 2015 року, на суму 2 102 214, 54 грн. від 31 грудня 2015 року.

Акти підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

Часткова оплата одержаного газу підтверджується витягом з операцій з 1 січня 2015 по липень 2016 р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір купівлі продажу природного газу, визначивши умови, права та обов'язки сторін, які є обов'язковими для них.

Згідно ст. 655ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору передав відповідачу у період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2015 року газ на суму 10 019 186, 23 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками актами прийому передач: на суму 1 458 446, 81 грн. від 31 січня 2015 року, на суму 1 475 491, 31 грн. від 28 лютого 2015 року, на суму 2 166 572, 61 грн. від 31 березня 2015 року, на суму 552 858, 62 грн. від 30 квітня 2015 року, на суму 751 769, 31 грн. від 31 жовтня 2015 року, на суму 1 511 833, 03 грн. від 30 листопада 2015 року, на суму 2 102 214, 54 грн. від 31 грудня 2015 року.

Прийняття газу відповідачем підтверджується підписом останнього на актах.

Обовязок оплати (остаточний розрахунок) відповідно до договору, виникає у відповідача до 14 числа включно місяця, наступного за місяцем поставки. Тобто за січень 2015 року 14 лютого 2015 року і в такому ж порядку за кожен наступний місяць поставки.

Проте, як вбачається з відомостей про операції відповідача та розрахунку оплата за поставлений газ здійснювалась з порушенням наведених строків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що оплата здійснювалась з порушенням строків (докази оплати повної суми купленого газу відсутні) у період прострочення у відповідача виник борг на суму прострочень.

Тому, вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги в частині стягнення річних і інфляційних відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню.

При цьому, судом відмічається, що нарахування інфляційних здійснено позивачем з урахуванням розяснень, поданих у постанові Пленуму ВГС України від 17.12.13 № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань де стверджено, що (п. 3.2.) розмір боргу з урахуванням інфляції здійснюється виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснено за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Так, позивач, здійснюючи нарахування за січень 2015 року обрав індекс інфляції за березень 2015 року, оскільки платіж за січень за договором має здійснюватись в лютому (до 14 лютого), а за розясненнями нарахування здійснюється починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж, тобто березень. Сума, обрана позивачем за січень також вірна, оскільки зазначений у розрахунку борг (в січні) 1 105 873, 77 грн. існував на кінець лютого, що відповідає розясненням. Таким же чином здійснено розрахунок і за решту періодів. Також, відмічається, що враховуючи суми боргу, які вказані позивачем у розрахунку (співпадають з вартістю газу по актах) та часткові оплати, позивач здійснював нарахування інфляції на суму основного боргу.

Отже, доводи відповідача про невірний розрахунок інфляційних необґрунтовані.

Проте, перевіривши доданий розрахунок інфляційних, судом відмічається, що обравши вірні періоди нарахування, позивач допустив арифметичні помилки при розрахунку березня 2015. Перерахувавши розмір вказаних нарахувань судом здобуто такі величини:

боргперіодінфляційні
1 110 912, 81травень24 440, 08
793 095, 29червень3 172, 38
753 491, 75липень- 7 534, 92
724 599, 80серпень- 5 796, 80
686 299, 84вересень15 784, 90
683 628, 80жовтень- 8 887, 17
361 829, 99листопад7 236, 6

Разом: 28 415, 07 грн.

Інші періоди інфляційних правильні.

Врахувавши назване, судом відмічається, що обґрунтованим розміром інфляційних є 156 410, 49 грн.

Сума річних підтверджується поданим позивачем та перевіреним судом розрахунком.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення пеня є договірними способом забезпечення зобовязання, а тому наявність у договорі п. 7.2., що передбачає застосування пені є підставою для задоволення позову, в частині стягнення пені.

Здійснивши перерахунок пені, судом враховуються доводи відповідача стосовно неправильно обраної ставки НБУ у період квітня 2015 року та відмічається, що вірною сумою пені є 468 129, 07 грн. Так, за період з 28.08.15 по 28.09.15; з 02.11.15 по 05.11.15 та з 06.11.15 по 14.11.15 розмір пені відповідно складає: 25 567, 81 (а не 26 173, 69), 1795, 38 (а не 2 448, 25), 3677, 43 (а не 5 014, 69).

Необхідно вказати, що наявність прострочення є підставою нарахування річних, пені і інфляційних, в силу наявності вищевказаних норм ЦК та ГК, Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, які є обовязковими до застосування. Аналіз ст. 83 ГПК України свідчать про те, що суд, може зменшити розмір неустойки, однак не вправі скасовувати її взагалі при наявності підстав до її застосування. Суд не вирішує питання зменшення пені з огляду на те, що відповідачем взагалі заперечується нарахування пені і обґрунтованого клопотання щодо зменшення пені відповідачем не заявлялось.

Доводи відповідача про те, що нарахування пені, річних і інфляційних є незаконним, оскільки вступив в силу ЗУ „Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії є безпідставними, оскільки за ст. 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Відповідач не є учасником процедури врегулювання боргу, а тому на час звернення позивача до суду та на час вирішення спору не підпадає під дію цього Закону. Для застосування Закону, відповідач має пройти передбачені Законом механізми застосування процедури врегулювання боргу.

Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково, з покладенням судових витрат на сторони, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Славутське житлово - комунальне об'єднання" (Хмельницька область, м. Славута, вул.Миру, 14А, код 34432514) на користь публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 140 205, 59 грн. (сто сорок тисяч двісті п'ять грн. 59 коп.) основного боргу, 27 152, 59 грн. (двадцять сім тисяч сто п'ятдесят дві грн. 59 коп.) 3% річних, 156 410, 49 грн. (сто п'ятдесят шість тисяч чотириста десять грн. 49 коп.) інфляційних, 468 129, 07 грн. ( чотириста шістдесят вісім тисяч сто двадцять дев'ять грн. 07 коп.) пені, 11 798, 33 грн. (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто вісім грн. 33 коп. ) судового збору.

В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 20.12.16р.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 1 прим. : 1 - до справи,