РІШЕННЯ

"22" грудня 2016 р.Справа № 921/686/16-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Чорновола, 1, м. Тернопіль, 46001

до відповідача ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства "Вільне життя", с. Бриків, Шумський район, Тернопільська область, 47140

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 міська рада об'єднана територіальна громада, вул. Українська, 59, м. Шумськ, Шумський р-н, Тернопільська обл.

про визнання права власності на нерухоме майно.

За участі представників сторін:

позивача: провідний юрисконсульт ОСОБА_3, довіреність № 2277 від 28.12.15р.;

відповідача: не з'явився.

третьої особи: не з'явився.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, розяснено.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства "Вільне життя" про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.11.2016 року.

16.11.2016р. через канцелярію суду позивачем подано клопотання №10-09/154 від 16.11.2016 р. (вх.№19817 від 16.11.2016р.) про долучення до матеріалів справи документів згідно переліку, витребуваних ухвалою суду від 03.11.2016 р.

У судовому засіданні 17.11.2016 р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що спірне приміщення, а саме кімната площею 17,6 кв.м., що розташована на першому поверсі адмінбудинку по вул. Українська,25 у с. Бриків Шумського району, передане КСП "Вільне життя" згідно Акту на передачу основних засобів від 29.03.2000 р. Українському державному підприємству електрозвязку "Укртелеком", правонаступником якого є ПАТ "Укртелеком", у звязку з чим просить суд в порядку ст. 344 Цивільного кодексу України визнати за позивачем право власності на вказане майно за набувальною давністю. Як стверджує представник позивача, на обслуговування спірного майна органом місцевого самоврядування надано товариству земельну ділянку, а воно, в свою чергу, сплачує за неї орендну плату.

Ухвалою суду від 17.11.2016 р. в порядку ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 міську раду об'єднану територіальну громаду, Тернопільська обл., Шумський р-н., м. Шумськ, вул. Українська, 59.

01.12.2016р. через канцелярію суду позивачем подано клопотання №10-09/161 від 01.12.2016 р. (вх.№20780 від 01.12.2016 р.) про долучення до матеріалів справи документів згідно переліку, витребуваних ухвалою суду від 01.12.2016 р., однак доказів надіслання позовної заяви з додатками третій особі ОСОБА_2 міській раді об'єднаній територіальній громаді не надано.

08.12.2016р. позивачем на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2016р. через канцелярію господарського суду долучено докази надіслання відповідачу ОСОБА_2 міській раді позовної заяви та доданих до неї документів цінним листом з описом вкладення .

В судове засідання, що відбулося 22.12.2016р., віповідач та третя особа явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили, витребуваних документів не подали, хоча про час і місце слухання були повідомлені належним чином в порядку ст. 64, 87 ГПК України.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався (востаннє на 22.12.2016р.) для надання можливості сторонам прийняти участь у розгляді справи, а також подати витребувані судом документи.

Спір розглянуто у відповідності до ст. 75 ГПК України по наявних у справі матеріалах.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, господарським судом встановлено наступне:

Матеріали справи свідчать, що відповідно до акту на передачу основних засобів від 29.03.2000р., на підставі протоколу №2 зборів уповноважених КСП "Вільне життя", с. Бриків Шумського району Тернопільської області від 29.03.2000р. Українському державному підприємству електрозвязку "Укртелеком" (правонаступником якого згідно з п. 1.2 Статуту є ПАТ "Укртелеком") передано КСП "Вільне життя" приміщення на першому поверсі адмінбудинку по вул. Українська, 25 у с. Бриків Шумського району Тернопільської області , що складається з однієї кімнати площею 17.6 кв.м., у якій в свою чергу розміщена автоматична телефонна станція позивача.

Листом від 30.03.2000р. за №ВРС05-17/101 Тернопільська дирекція УДПЕ "Укртелеком" надала свою згоду на придбання вказаного приміщення в рахунок погашення заборгованості за надані послуги електрозв'язку у вищевказаному сільськогосподарському підприємству, проте відсутні докази подальшого оформлення такого договору.

В подальшому, на замовлення ВАТ "Укртелеком" ОСОБА_2 районним комунальним бюро технічної інвентаризації 22.11.2001р. виготовлено технічний паспорт на 1/20 приміщення адмінбудинку по вул. Українська, 25 у с. Бриків Шумського району, загальною площею 17,6м2.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема інвентарної картки обліку основних засобів Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком", на балансі Філії, починаючи з 29.03.2000р., за адресою: вул. Українська, 25, с. Бриків Шумського району Тернопільської області перебуває приміщення АТС загальною площею 17,6м2. Приміщення обліковується як основні засоби за інвентарним №ІК-29000804.

Починаючи з 29.03.2000 року по даний час ПАТ "Укртелеком" відкрито та безперервно користується даним приміщенням для здійснення господарської діяльності, зокрема, здійснює його утримання, ремонт, сплачує електроенергію, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучено договір від 01.12.2006р. №40-41/28, укладений між ВАТ "Укртелеком" в особі Тернопільської філії та ОСОБА_2 РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго", угоду до договору від 01.12.2006р. №40-41/28 від 28.12.2009р, додаткову угоду про внесення змін до договору від 01.12.2006р. за №40-41/28 від 12.10.2011р.

Крім того, в обґрунтування заявлених ним вимог, позивач посилається на укладений 08.07.2014р. на підставі рішення сесії Бриківської сільської ради №153 від 22.03.2013р. між органом місцевого самоврядування та ПАТ "Укртелеком" в особі директора Тернопільської філії ОСОБА_4 договір оренди землі, відповідно до яких орендар (позивач) отримав у тимчасове спільне часткове оплатне користування строком на 10 років земельну ділянку несільськогосподарського призначення - земель промисловості, транспорту та зв'язку, яка знаходится за адресою: с. Бриків, вул. Українська, 25, кадастровий №:02:001:0011 площею 0,1667, із яких 0.0083га в оренду для обслуговування будівель і споруд ПАТ "Укртелеком".

Також в підтвердження добросовісності і відкритості користування спірним майном до матеріалів справи позивачем подано Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік , а також докази оплати орендних платежів за останні 4 місяці.

І оскільки, на переконання позивача, він є добросовісним володільцем приміщення першого поверху№1-7 площею 17.6 кв.м. , що знаходиться за адресою: с. Бриків, вул. Українська, 25, а відсутність оформленого і зареєстрованого у встановленому порядку права власності на обєкт нерухомості, перешкоджає можливості володіти, користуватись та розпоряджатись майном у звязку з чим просить визнати за ним право власності на зазначене майно за набувальною власністю на підставі ст.344 ЦК України.

Оцінивши зібрані у справі докази та керуючись нормами чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

В силу ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, яка при цьому визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Водночас, задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе при наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший, передбачений законом, спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015р. у справі № 3-87гс15).

Згідно зі ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач фактично більше 10 років добросовісно, відкрито і безперервно користується і володіє спірним приміщенням, що підтверджується наведеними вище документами, які долучені до матеріалів справи.

Зокрема, починаючи з 29.03.2000р. позивач його (приміщення) обліковував, ремонтував та виготовляв на нього технічну документацію, використовував в процесі здійснення господарської діяльності шляхом розміщення у ньому АТС ПАТ "Укртелеком", що серед іншого підтверджено карткою інвентаризації обліку основних засобів типової форми №О3-6, затвердженої наказом Мінстату України №352 від 29.12.1995р.

Водночас, з долучених до справи матеріалів слідує, що даним приміщенням, загальною площею 17.6 кв.м., що знаходиться за адресою: с. Бриків, вул. Українська, 25, позивач володіє безперервно по даний час, використовує його у своїй господарській діяльності, здійснює обслуговування та несе повязані з цим витрати, зокрема щодо сплати за електропостачання приміщень, поточні ремонтні роботи.

Також з метою обслуговування вказаного приміщення органом місцевого самоврядування позивачу було надано в оренду земельну ділянку згідно договору оренди землі №18/31397/18 від 08.07.2014р., у звязку з чим він несе витрати по сплаті орендної плати за землю у встановленому договором розмірі та порядку.

Матеріали справи не містять доказів, на підтвердження використання спірних приміщень іншою особою та з іншою метою, аніж розміщення АТС, а також не містять доказів того, що на дані приміщення претендує інший власник.

Таким чином, твердження позивача, із посиланням на положення статті 344 ЦК України, що він є особою, яка добросовісно володіє чужим майном і продовжує відкрито, безперервно, безтитульно ним володіти тривалий час є документально підтвердженими матеріалами справи.

Крім того, відповідно до ст.ст.4,5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є обов'язковою, а відтак на даний час право ПАТ "Укртелеком" на об'єкт нерухомості підлягає обовязковому оформленню.

Приписами п.9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", визначено, що рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлювальним документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Іншого можливого способу захисту свого права, як його визнання в судовому порядку, у позивача немає.

Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інший спосіб створюється неможливість реалізації ним свого права власності, бодай через сумніви щодо такого права у інших осіб.

Зазначеної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України (зокрема постанова від 09 жовтня 2012 року у справі №5005/3756/2011).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивач добросовісно набув права на спірне нерухоме майно, відкрито і безперервно користується ним протягом часу визначеного законом та не приховував факт знаходження майна в його володінні.

Доказів на підтвердження протилежного відповідач - КСП "Вільне життя" та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 міська рада об'єднана територіальна громада, на території якої розміщено спірне нерухоме майно, не подали, про їх наявність суд не повідомили.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог належними і допустимими доказами.

З врахуванням наведених норм закону та викладених обставин, суд вважає, що позивачем вірно обраний спосіб захисту права, у нього (позивача) є наявними усі передбачені ст.344 Цивільного кодексу України ознаки володіння, котрі є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, а відтак суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати, в силу ст.49 ГПК України, покладаються судом на позивача у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, Цивільним кодексом України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати за публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (м.Київ, бульвар Т.Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) право власності за набувальною давністю на 1/20 приміщення адмінбудинку, а саме : приміщення першого поверху площею 17,6м2 , що знаходиться за адресою: 47140, Тернопільська область, Шумський район, с. Бриків, вул. Українська, 25 .

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 26.12.2016р.

Суддя Н.М. Бурда