ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.12.2016 Справа № 905/3296/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця», м. Дніпро

до відповідача: Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», Донецька область, м. Вугледар

про: стягнення штрафу у розмірі 82020,20 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №2049 від 25.10.2016р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця», м. Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», Донецька область, м. Вугледар про стягнення штрафу у розмірі 82020,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у травні 2016р. зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці відповідач згідно накладних: №48294870, №48364905, №48395362 у вагонах: №65396244, №65405003, №65293755 відправив вантаж вугілля камяне марки г газовий, на станцію Новогродівка Донецької залізниці. На станції ОСОБА_1 залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажів, під час якої було виявлено, що маса вантажів у вищезазначеному вагонах не відповідає масі вказаних відправником у накладних, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 82020,20 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду 16.12.2016р. надіслав відзив на позовну заяву №2443 від 06.12.2016р. з додатками, у якому просив зменшити розмір штрафних санкцій, відповідно до ст. 233 ГК України, яка передбачає зменшення штрафних санкцій у разі важкого фінансового стану сторін, які беруть участь у зобовязанні, що підтверджується належним чином засвідченими копіями балансу на 30.09.2016р. та звітом про фінансові результати відповідача за 9 місяців 2016р. Також, через електронну пошту суду 20.12.2016р. надіслав клопотання №2516 від 20.12.2016р., в якому просить, відповідно ст. 27 ГПК України, залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ДП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургуя», Донецька область, м. Вугледар.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ДП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургуя», Донецька область, м. Вугледар.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

В травні Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Новогродівка Донецької залізниці відвантажив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» (надалі вантажоодержувач) за залізничними накладними: №48294870, №48364905, №48395362 у вагонах: №65396244, №65405003, №65293755 відправив вантаж вугілля камяне марки г газовий.

При оформленні залізничних накладних: №48294870 у вагоні №65396244 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 63500 кг, №48364905 у вагоні №65405003 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 63000 кг,, №48395362 у вагоні №65293755 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 63000 кг.

В накладній також відображено, що завантаження вагону здійснювалось засобами відправника. Як свідчить розділ 24 та 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Отже, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Як встановлено ч.3. ст. 909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5. ст. 307 Господарського кодексу України (наділі ГК України), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції ОСОБА_1 залізниці було проведено перевірку маси вантажів, під час якої було виявлено, що маса вантажів у вагонах: №65396244, №65405003, №65293755 не відповідає масі, вказаній відправником у накладних.

За результатами контрольної перевірки станцією ОСОБА_1 залізниці був складені комерційні акти: РА №008206/73 від 21.05.2016р., РА №008214/81 від 25.05.2016р., РА №008213/80 від 25.05.2016р., відповідно до яких за результатами контрольного переважування вагонів: №65396244, №65405003, №65293755 на справних 150-тонних вагонних вагах №89 (держ. повірка 18.05.2016р.) станції ОСОБА_1 залізниці виявилось, що при переваженні вага: №65396244 брутто складає 91360 кг., тара с бруса 23500 кг., нетто 67860 кг., що більше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 4360 кг.; №65405003 брутто складає 80960 кг., тара с бруса 22400 кг., нетто 58560 кг., що менше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 4440 кг; №65293755 брутто складає 92320 кг., тара с бруса 23800 кг., нетто 68520 кг., що більше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 5520 кг.

У комерційному акті РА №008206/73 від 21.05.2016р. також містяться відомості про те, що фактично при перевезенні в вагоні №65396244 виявився вага: брутто складає 91360 кг., тара с бруса 23500 кг., нетто 67860 кг., що більше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 4360 кг. За документом значиться: навантаження в вагоні нижче бортів вагона, вантаж маркований, поздовжньої смугою білого кольору по всій довжині вагона. У комерційному відношенні навантаження в вагоні рівномірне, нижче рівня бортів вагона на 30 см., Вантаж маркований поздовжньої смугою білого кольору, виїмки і поглиблення відсутні, контур навантаження не порушено. У технічному відношенні вагон справний, люка закриті. Дана телеграма.

У комерційному акті РА №008214/81 від 25.05.2016р. також містяться відомості про те, що фактично при перевезенні в вагоні №65405003 виявився вага: брутто складає 80960 кг., тара с бруса 22400 кг., нетто 58560 кг., що менше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 4440 кг. В комерційному відношенні навантаження у вагоні нижче бортів 5 30 см., холмоподібне, вантаж марковано повздовжньою смугою білого кольору, виїмки та заглиблення відсутні, контур навантаження не порушено. У технічному відношенні вагон справний, люка закриті. Дана телеграма.

У комерційному акті РА №008213/80 від 25.05.2016р. також містяться відомості про те, що фактично при перевезенні в вагоні №65293755 виявився вага: брутто складає 92320 кг., тара с бруса 23800 кг., нетто 68520 кг., що більше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 5520 кг. У комерційному відношенні навантаження в вагоні рівномірне, шапкоподібне нижче рівня бортів вагона на 20 30 см., вантаж марковано поздовжньої смугою білого кольору, виїмки і поглиблення відсутні, контур навантаження не порушено. У технічному відношенні вагон справний, люка закриті. Дана телеграма.

Такі ж саме відомості містить і акти загальної форми: №492/а від 21.05.2016р., №523 від 25.05.2016р., №522 від 25.05.2016р. складений станцією ОСОБА_1 залізниці.

Спірні вагони були відправлені з вагою 63500 кг., 63000 кг., 63000 кг. на станцію призначення за накладними: №48294870, №48364905, №48395362.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційні акти: РА №008206/73 від 21.05.2016р., РА №008214/81 від 25.05.2016р., РА №008213/80 від 25.05.2016р. підписані належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Згідно технічного паспорту ваг №89 станції ОСОБА_1 залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 18.05.2016р.

Відповідно до ч.1. ст. 909 ЦК України та ч.1. ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 ЦК України та ч.5. ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст. 129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційних актах.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційними актами: РА №008206/73 від 21.05.2016р., РА №008214/81 від 25.05.2016р., РА №008213/80 від 25.05.2016р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 5468,00 грн., заявлений штраф до стягнення у розмірі 82020,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Відповідачем заявлено клопотання зменшити розмір нарахованого штрафу, відповідно до ст. 233 ГК України.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України та п.3. ст. 83 ГПК України, ті обставини, що ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» знаходиться на території проведення антитерористичної операції, що призводить до збитковості діяльності. Крім того, відповідач посилається на відсутність збитків у інших суб'єктів господарювання, також надає належним чином засвідчені копії балансу на 30.09.2016р. та звіт про фінансові результати відповідача за 9 місяців 2016р.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» входять райони проведення антитерористичної операції, у т.ч. м. Вугледар.

Відповідно до ч.1. ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2. ст. 233 ГК України).

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1. ст. 550 ЦК України, встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Проте, ч.3. ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Доказів того, що неправильне зазначення відповідачем у даному випадку ваги вантажу спричинило збитки для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Правовий аналіз застосування ст. 83 ГПК України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу суд також приймає до уваги, що вантажовідправником навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті,

Враховуючи вищенаведене, а також майновий стан відповідача, відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення ваги вантажу в накладній, а також те, що порушення зобов'язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, розглянувши клопотання відповідача про зменшення заявленого до стягнення штрафу, суд враховуючи положення п.3. ст. 83 ГПК України вважає можливим задовольнити його та зменшити нарахований залізницею штраф на 50% до розміру 41010,10.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 41010,10 грн. за кожен вагон та стягненню з відповідача на користь позивача.

Вимоги щодо стягнення штрафу в залишковій частині задоволенню не підлягають, у зв'язку із зменшенням суми стягуваного штрафу судом.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 550, 551, 908, 909 Цивільного кодексу України, ст. ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст. ст. 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця», м. Дніпро до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», Донецька область, м. Вугледар про стягнення штрафу у розмірі 82020,20 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, 4; код ЕДРПОУ 34032208) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5; код ЕДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ) суму штрафу у розмірі 41010,10 грн., судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

В вимогах в частині стягнення штрафу у розмірі 41010,10 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99