ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Справа № 923/1166/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Крутьковій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонської міської ради м.Херсон

до Відповідача : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Херсон

про розірвання договору оренди та зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 дов. № 9-1983-9/21 від 29.12.2015

від відповідача - не з'явився

встановив :

Херсонська міська рада звернулась до господарського суду Херсонської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 16.06.2009р.

Ухвалою від 31.10.2016 суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду в засіданні господарського суду на 25.11.2016 року.

Цією ж ухвалою від 31.10.16р. суд зобов'язав надати: позивача - докази направлення Відповідачу листів від 05.09.2016р. № 03-30-163 та від 13.09.2016р. № 03-30-173; відповідача - письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, копії статутних та реєстраційних документів.

Ухвала про порушення справи направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

До суду повернулось поштове повідомлення з відмітками пошти про вручення ухвали суду позивачу. Від відповідача повернулась копія ухвали про порушення з відміткою пошти " адресат вибув".

Позивач надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в звязку із неможливістю забезпечити явку представника.

Ухвалою від 25.11.2016р. суд розгляд справи відклав, призначив розгляд справи на 19 грудня 2016 р. , явку в засідання представників сторін з доказами про повноваження, визначеними ст. 28 ГПК України, визнати обов'язковою, зобов'язав сторони надати суду витрбувані раніше документи. Ухвала від 25.11.2016р. направлена на адресу відповідача, повернулась з відміткою пошти " адресат вибув". Відзив та витребувані судом документи від відповідача до господарського суду не надходив, відповідач не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом та повноважних представникі в судовезасідання не направили. Про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

При цьому судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується штампом канцелярії на зворотній стороні ухвали про призначення справи до розгляду, відправленої йому рекомендованою кореспонденцією та випискою з реєстру поштових відправлень.

Вказаний висновок судової колегії ґрунтується на положеннях п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В судовому засіданні Позивач підпримав позовні вимоги, просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 16.06.2009р., укладений між Херсонською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрований у Херсонському міському відділу Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельног дастру» 14.08.2009 р. за № 30 та просить зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 виконати умови договору оренди земельної ділянки від 16.06.2009р., а саме повернути Херсонській міській раді земельну ділянку несільськогосподарського площею 0,0036 га, яка знаходиться у м. Херсоні по вул. Маяковського, 4., у стані не гіршому в порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду, шляхом демонтажу тимчасової споруди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про обгрунованість позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2009 між Херсонською міською радою ( Позивач) та ФОП ОСОБА_1 ( Відповідач ) був укладений договір оренди земельної ділянки, за яким на підставі рішення міської ради від 28.04.2009р. № 1150 Відповідачу було надано у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться у м. Херсоні по вул. Маяковського, 4, під літній майданчик, без права будь-якої забудови та влаштування капітальної огорожі.

Договір був зареєстрований у Херсонському міському відділу Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 14.08.2009р. за № 30.

Згідно додаткової угоди до договору оренди вищезазначеної земельної ділянки від 29.07.2015р., договір укладено строком на 3 роки до 28.04.2018 р.

Згідно п.п. 17 та 19 договору оренди сторони узгодили заборону самовільної забудови земельної ділянки, використання земельної ділянки всупереч умовам цього договору, , будь-яку забудову та влаштування капітальної огорожі.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення, зокрема шляхом розірвання договору.

За приписами статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Відносини з оренди земельної ділянки регулюються, зокрема Законом України "Про оренду землі".

За приписами статті 1 вказаного Закону орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Поняття договору оренди землі визначено статтею 13 цього ж Закону, за приписами якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтями 24, 25 Закону України "Про оренду землі" передбачені права та обов'язки орендодавця та орендаря, зокрема орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати, орендар в свою чергу має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

За приписами статті 31 названого Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Порядок припинення договору оренди землі шляхом його розірвання унормований статтею 32 Закону України "Про оренду землі", а саме на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" визначені наслідки розірвання договору оренди землі, а саме у разі розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність або відсутність заборгованості за земельним податком та орендною платою.

При цьому суд бере до уваги, що згідно статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності територіальних громад перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ст. 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняті рішень. Права органів місцевого самоврядування захищаються у судовому порядку.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового господарства в Україні від 21.10.2011р. №244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок), згідно з додатком 1 порядку передбачено схему розміщення земельної ділянки згідно з документами землекористування. Відповідно оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку є передумовою надання паспорту прив'язки

На підставі зазначеного 13.06.2014р. відповідачу погоджено паспорт прив'язки тимчасової споруди (ТС) № 201 для здійснення підприємницької діяльності під відкритий майданчик без права встановлення кіосків, павильонів, фургонів тощо.

На підставі ст. 189 ЗК України з метою здійснення контролю за використанням та охороною земель представниками міської ради обстежено орендовану відповідачем земельну ділянку, про що складено акт обстеження земельної ділянки від 01.09.2016р. з фотофіксацією, та встановлено, що на вищезазначеній земельній ділянці Відповідачем збудовано дерев'яну тимчасову споруду, в центрі якої опинився стовп лінії електропередач, що є порушенням договору оренду земельної ділянки, оскільки земельна ділянка надавалася з функціональним призначенням під літній майданчик без права будь-якої забудови та влаштування капітальної огорожі.

Відповідно відповідачем не виконано умови договору оренди щодо використання землі за цільовим призначенням, а саме пункт 1,17.

Листом від 05.09.2016р. №03-30-163 відповідача повідомлено, що за результатами перевірки зафіксовано невідповідність виконання робіт оформленому паспорту прив'язки та запропоновано усунути порушення законодавства, повідомлено, що невиконання умов паспорту прив'язки є підставою для його анулювання.

Листом від 13.09.2016р. №03-30-173 відповідача повідомлено про анулювання паспорту прив'язки ТС від 13.06.2014р. №201, оскільки згідно п.2.2 Порядку дія паспорта прив'язки ТС анулюється у разі недотримання вимог паспорта прив'язки при її встановленні.

Згідно з п.а ч. 1 ст. 96, 141 ЗК України землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є підставою для припинення права використування земельною ділянкою. У свою чергу, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, як це передбачено ст. 24 ЗУ "Про оренду землі".

Статтею 143 ЗК України визначено, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є одним з різновидів підстав для примусового припинення прав на земельну ділянку, що здійснюється в судовому порядку.

Згідно ст.15 Закону України "Про оренду землі" умови щодо орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а також щодо використання та цільового призначення земельної ділянки є істотними умовами договору.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, законодавством передбачена можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та у випадках, встановлених договором. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Факт невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням підтверджусться відповідними доказами. Пленум Вищого господарського суду України з метою однакового і правильного застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права у розгляді справ у спорах, що виникають із земельних відносин, надав роз'яснення, викладені в Постанові від 17.05.2011р. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин». Відповідно до п. 2.21. розділу 2 "Справи у спорах, пов'язаних із набуттям і реалізацією права на земельні ділянки" вказаної Постанови судам роз'яснено, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням.

З урахуванням положень статті 3 Земельного кодексу України правове регулювання відповідних відносин здійснюється спеціальним земельним законодавством.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" встановлено наслідки припинення або розірвання договору оренди землі. Обов'язок повернути земельну ділянку Орендодавцеві виникає у Орендаря згідно з вимогами ст. 34 Закону України "Про оренду землі" як наслідок припинення або розірвання договору оренди землі.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факти порушення відповідачем умов договору є доведеним належним чином. Всупереч положенням договору оренди землі відповідачем здійснено смовільну забудову орендованої земельної ділянки, доказів на спростування викладеного у позові до суду не подано, що свідчить про наявність правових підстав для дострокового розірвання договору оренди землі.

За наведених обставин, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.21 договору оренди після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Законодавство у сфері орендних відносин також пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом повернення об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. Так відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

У зв'язку з чим суд констатує, що вимога про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку площею 0,0036га до земель комунальної власності в адміністративних межах м.Херсона за актом приймання-передачі є обґрунтованою, а тому також підлягає задоволенню.

В частині розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Відповідно до частини другої статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин судові витрати, в порядку статті 49 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. 93 Земельного кодексу України, ст.ст. 31, 34 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.44, 49,82-85 ГПК У ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 16.06.2009р., укладений між Херсонською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрований у Херсонському міському відділу Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельног дастру» 14.08.2009 р. за № 30.

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 виконати умови договору оренди земельної ділянки від 16.06.2009р., укладеного між Херсонською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрованого у Херсонському міському відділу Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 14.08.2009 р. за № 30, а саме повернути Херсонській міській раді земельну ділянку несільськогосподарського площею 0,0036 га, яка знаходиться у м. Херсоні по вул. Маяковського, 4., у стані не гіршому в порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду, шляхом демонтажу тимчасової споруди.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( 73000, АДРЕСА_1, код платника податків НОМЕР_1, паспорт серія МО № 002000, виданий Комсомольським РВ ХМУ УМВС України у Херсонській області 12.09.1995р.) на користь Херсонської міської ради ( 73000 м.Херсон проспект Ушакова,37 ) 2 756 (Дві тисячі сімсот п'ятдесят шість ) гривень 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено

21.12.2016р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна