ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27.12.2016р. Справа №905/2249/16

за скаргою від 11.11.2016р. №07-04/2-343 Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область

на дії відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у

Донецькій області щодо виконання судового рішення по справі 905/2249/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область

до відповідача ОСОБА_1 фермерів "Привільне", с.Захарівка, Донецька область

про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 2176,36 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від ВДВС: не зявився

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.08.2016р. по справі №905/2249/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Запорізька область, м.Бердянськ задоволено повністю - стягнуто з ОСОБА_1 фермерів Привільне, Донецька область, Першотравневий район, с.Захарівка на користь позивача заборгованість з орендної плати у розмірі 2176 грн. 36 коп., судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

09.09.2016р. на виконання даного рішення господарського суду Донецької області по справі №905/2249/16 видано відповідний наказ на примусове виконання рішення суду.

15.11.2016р. Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область звернулось до господарського суду Донецької області зі скаргою від від 11.11.2016р. №07-04/2-343 на дії відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо виконання судового рішення по справі 905/2249/16. Зокрема, скаржником заявлені вимоги про:

- визнання незаконним та неправомірним рішення начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210.

- зобовязання начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області прийняти до виконання наказ господарського суду Донецької області по справі №905/2249/16 від 09.09.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 фермерів Привільне, Донецька область, Першотравневий район, с.Захарівка заборгованості з орендної плати у розмірі 2176 грн. 36 коп., судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. та відкрити виконавче провадження.

- визнання незаконними дій начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо несвоєчасного направлення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210.

Відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, пояснень по суті скарги не надав. Про час та місце розгляду скарги був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.12.2016р.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне:

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим кодексом та Законом України Про виконавче провадження.

При цьому, за змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як встановлено, для примусового виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/2249/16 господарським судом 09.09.2016р. було видано відповідний наказ про стягнення з ОСОБА_1 фермерів Привільне на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості з орендної плати у розмірі 2176 грн. 36 коп., судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент видачі наказу по справі №905/2249/16 від 09.09.2016р.) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

01.10.2016р. Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область на адресу відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій було направлено заяву №28/2-712 від 28.09.2016р. про відкриття виконавчого провадження та наказ господарського суду Донецької області №905/2249/16 від 09.09.2016р. Направлення позивачем на адресу ДВС вказаних документів підтверджується наданою до матеріалів справи копією поштового повідомлення. При цьому, отримано вказану заяву та наказ ВДВС 04.10.2016р., згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як встановлено, 04.11.2016 на адресу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область надійшло повідомлення від відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210.

З наявної в матеріалах справи копії вищевказаного повідомлення вбачається, що при прийнятті рішення щодо повернення стягувачу наказу господарського суду Донецької області №905/2249/16 від 09.09.2016р. без виконання, державний виконавець керувався п.8 ч.4 ст.4 та ч.2 ст.26 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р., який набрав чинності 05.10.2016р.

Так, за приписами ч.2 ст.26 Закону (в редакції від 02.06.2016р.) до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За вимогами ст.26 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р., що набрав чинності 05.10.2016р., виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Виходячи зі змісту скарги від 11.11.2016р. №07-04/2-343 Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область стверджує про неправомірність дій державного виконавця, оскільки наказ стягувачем був предявлений до органу стягнення 01.10.2016р., тобто до набрання чинності редакції Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. У звязку з цим, на думку позивача, державний виконавець повинен був діяти на підставі та в межах повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р., який не містив вимоги про сплату авансового внеску при предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Частиною 2 ст.255 Цивільного кодексу України передбачено, що письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Згідно ст.51 Господарського процесуального кодексу України процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Водночас, як слідує з матеріалів скарги, заяву №28/2-712 від 28.09.2016р. про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового рішення по справі №905/2249/16 позивачем рекомендованою кореспонденцією надіслано на адресу відділу ДВС 01.10.2016р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №242.

Таким чином, із поштового відправлення, яким направлено заяву про відкриття виконавчого провадження разом з наказом по справі №905/2249/16 позивачем (стягувачем) вбачається, що її здано на пошту 01.10.2016р., тобто до набрання чинності нової редакції Закону України Про виконавче провадження (05.10.2016р.).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В силу вимог ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, загальним та таким, що поширюється на всі акти цивільного законодавства, є правило, відповідно до якого новий акт цивільного законодавства застосовується до тих прав та обовязків, що виникли після набрання ним чинності, і до тих юридичних фактів, що настали після набрання чинності таким актом. Тобто, усі ті юридичні наслідки, які відповідно до юридичних фактів, що відбулися в минулому, вже настали, за загальним правилом, зберігають свою силу. Натомість усі юридичні факти, що виникли після набрання чинності новим актом, підпадають під його дію.

Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватись на правовідносини, які виникли і закінчились до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довір до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено ч.1 ст.58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти помякшують або скасовують відповідальність особи. Так, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Дані висновки містять рішення Конституційного суду України від 05.04.2001р. №3-рп/2001 та від 09.02.1999р. №1-рп/99.

Крім цього, пунктом 7 перехідних положень Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VІІІ встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Закон України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року набрав чинності 05.10.2016 року.

Натомість позивачем (стягувачем), як зазначалось вище, направлено заяву про відкриття виконавчого провадження разом з наказом господарського суду Донецької області по справі №905/2249/16 на адресу відділу ДВС 01.10.2016 року.

Відтак, при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен був керуватися нормами редакції Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, яка не передбачала сплату авансового внеску та повернення виконавчого документу без прийняття до виконання з вказаної підстави.

Однак державним виконавцем не враховано того, що скаржником подано заяву до набрання чинності Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII, тобто до 05.10.2016р. та винесено повідомлення від 07.10.2016р. ВП №52575210, яким повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відповідно до ч.2 ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Держава, за змістом ч.4 ст.13 Конституції України, прийняла на себе зобов'язання, через свої органи, забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, встановивши рівність всіх суб'єктів власності перед законом.

Згідно ст.129 Конституції України одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Статтею 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів визначено поняття обов'язковість судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Таким чином, повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210 начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області винесено безпідставно.

Як наслідок, скарга Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область від 11.11.2016р. №07-04/2-343 в частині вимог про визнання незаконним та неправомірним рішення начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210 є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, враховуючи відсутність в матеріалах справи відповідних доказів своєчасного направлення повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання на адресу стягувача, скарга в частині вимог про визнання незаконними дій начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо несвоєчасного направлення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210 також підлягає задоволенню.

Відповідно до п.9.13 постанови постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За висновками суду, подання скаржником на виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2249/16 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла до 05.10.2016р., до ДВС є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Проте, виходячи з того, що на момент розгляду даної скарги в матеріалах справи відсутні докази повторного предявлення наказу суду до виконання та, відповідно, ухилення ВДВС від вчинення відповідної дії, скарга від 11.11.2016р. №07-04/2-343 в частині вимог про зобовязання начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області прийняти до виконання наказ господарського суду Донецької області по справі №905/2249/16 від 09.09.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 фермерів Привільне, Донецька область, Першотравневий район, с.Захарівка заборгованості з орендної плати у розмірі 2176 грн. 36 коп., судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. та відкрити виконавче провадження підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.ст.86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу від 11.11.2016р. №07-04/2-343 Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область на дії відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо виконання судового рішення по справі 905/2249/16 задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210.

Визнати незаконними дії начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області щодо несвоєчасного направлення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016р. ВП №52575210.

В задоволенні решти вимог, викладених у скарзі від 11.11.2016р. №07-04/2-343 Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Бердянськ, Запорізька область, відмовити.

Суддя Г.В. Левшина