ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2016 р.Справа № 916/2875/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ"

До відповідача: Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОСТРА"

про стягнення

Суддя Рога Н. В.

Представники:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1 на підставі довіреності № 19/16 від 01.11.2016 р.;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Приватне акціонерне товариство (далі ПрАТ) "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі-ПрАТ) "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОСТРА" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. 00 коп.

Згідно наданої до суду заяви від 19.12.2016р. позивач позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представника відповідача, суд встановив:

24 квітня 2013 року між ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" (Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту PLEMCPS-133W11V (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням, розпорядженням наземним транспортним засобом (ТЗ) автомобілем марки Mercedes-Benz Sprinter (груз) р.н. НОМЕР_1 2005 року випуску.

Строк дії Договору - 12 місяців з 25.04.2013р. по 24.04.2014р. включно (але не більш ніж сплачуємий період). При цьому Договір починає діяти через 7 календарних днів після сплати відповідної частки страхового платежу. Цей Договір лонгується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників Договору не заявить про бажання його припинити (п.9 Договору).

Згідно з п.7 Договору страховими випадками є: дорожньо-транспортна пригода, незаконне заволодіння ТЗ; пошкодження ТЗ внаслідок протиправних дій третіх осіб; пошкодження ТЗ внаслідок стихійних явищ, падіння предметів, нападу тварин; пошкодження ТЗ внаслідок пожежі, самозаймання.

02 листопада 2013 року в м. Полтава по вул. Пушкіна відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП) за участю застрахованого автомобіля Mercedes-Benz Sprinter (груз) р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.12.2013р. у справі №545/4994/13-п винним у спричиненні зазначеної ДТП визнано водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3

Відповідно до Звіту про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 15.11.2013р. розмір заподіяної шкоди автомобілю Страхувальника складає 134 018 грн. 04 коп. Сума страхового відшкодування до виплати з урахуванням умов Договору на підставі Страхового акту №И-4037 від 23.12.2013р. складає 84 000 грн.

На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 84 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №3 від 24.12.2013р.

Як зазначає позивач, цивільно правову відповідальність винної сторони - водія транспортного засобу ВАЗ 21154 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 застраховано в ПрАТ "Страхова компанія "ОСТРА" на підставі Страхового полісу № АВ3604034, діючого станом на 02.11.2013р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Однак, як було вище зазначено, винна особа у ДТП має поліс страхування цивільноправової відповідальності, а отже, згідно з ч.22.1 ст.22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспорної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.9.2 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Статею 12 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до копії Витягу з централізованої бази МТСБУ франшиза за полісом АВ3604034 становить 1 000 грн.

За таких обставин, з урахуванням того, що 24.12.2013р. страхове відшкодування у розмірі 84 000 грн. 00 коп. було сплачено ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ", позивач вважає, що він має право зворотньої вимоги до відповідальної особи, якою є відповідач, та просить суд стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "ОСТРА" шкоду у розмірі 49 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач також зазначає, що відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідач проти стягнення шкоди у розмірі 49 000 грн. заперечує, посилаючись на те, що позивачем не використано своє право на звернення з регресною вимогою до особи, відповідальної за завдані збитки, так як ні від попереднього кредитора, ні від позивача звернень (вимог) про страхове відшкодування на надходило, що свідчить про ненастання строку виконання ПрАТ СК "ОСТРА" зобовязання по відшкодуванню шкоди.

Відповідач також вважає, що твердження позивача про те, що до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем має застосовуватись позовна давність на підставі ч.6 ст.261 Цивільного кодексу України є помилковим, тому що за цими правовідносинами відбувається суброгація, тобто лише заміна осіб у вже наявному зобовязанні зі збереженням самого зобовязання (нового зобовязання з відшкодування збитків при цьому не виникає). Таким чином, відповідач вважає, що право або охоронюваний інтерес позивача, передбачений ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.991 Цивільного кодексу України не були порушені.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За приписами ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобовязання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2013 року між ПАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" (Страхувальник), був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту PLEMCPS-133W11V (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням, розпорядженням наземним транспортним засобом (ТЗ) автомобілем марки Mercedes-Benz Sprinter (груз) р.н. НОМЕР_1 2005 року випуску.

Згідно з п.7 Договору страховими випадками є: дорожньо-транспортна пригода, незаконне заволодіння ТЗ; пошкодження ТЗ внаслідок протиправних дій третіх осіб; пошкодження ТЗ внаслідок стихійних явищ, падіння предметів, нападу тварин; пошкодження ТЗ внаслідок пожежі, самозаймання.

02 листопада 2013 року в м. Полтава по вул. Пушкіна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Mercedes-Benz Sprinter (груз) р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.12.2013р. у справі №545/4994/13-п винним у спричиненні зазначеної ДТП визнано водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3

Відповідно до Звіту про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 15.11.2013р. розмір заподіяної шкоди автомобілю Страхувальника складає 134 018 грн. 04 коп. Сума страхового відшкодування до виплати з урахуванням умов Договору на підставі Страхового акту №И-4037 від 23.12.2013р. складає 84 000 грн. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 84 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №3 від 24.12.2013р.

Як вже зазначено вище, цивільно правову відповідальність винної сторони - водія транспортного засобу ВАЗ 21154 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 застраховано в ПАТ "Страхова компанія "ОСТРА" на підставі Страхового полісу № АВ3604034, діючого на 02.11.2013р.

За приписами ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регрес ний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Подібну правову позицію наведено Верховним Судом України в постанові від 15.04.2015 р. у справі № 910/7163/14. Враховуючи те, що висновки ВСУ є обовязковими для господарського суду згідно положень ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає заявлені позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія Інгосстрах" обґрунтованими належним чином.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія Інгосстрах" є законними та підтвердженими необхідними доказами, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно зі статтею 33 названого Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОСТРА" (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.13, ) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.32, , п/р 0686 у ПАТ КБ "Приватбанк" м.Дніпро) страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27 грудня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога