ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.2016 Справа № 907/756/16

За позовом Заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону, м. Ужгород в інтересах держави в особі Квартирно експлуатаційного відділу міста Львова, м. Львів та в особі Відокремленого підрозділу Ужгородського військового лісництва, м. Перечин

ДО товариства з обмеженою відповідальністю ЛГ Україна, м. Ужгород

ПРО стягнення суми 150502,36грн. заборгованості за договорами купівлі продажу лісопродукції,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю від 05.05.2016 року №2330;

від відповідача не з'явився;

від прокуратури ОСОБА_2 прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону, м. Ужгород звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Квартирно експлуатаційного відділу міста Львова, м. Львів та в особі Відокремленого підрозділу Ужгородського військового лісництва, м. Перечин до товариства з обмеженою відповідальністю ЛГ Україна, м. Ужгород про стягнення суми 150502,36грн. заборгованості за договорами купівлі продажу лісопродукції.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 07.12.2016р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07.12.2016 року розгляд справи було відкладено на 21.12.2016 року.

Прокурор та представник позивача просять заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зокрема, вказують на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договорами купівлі продажу від 20.07.2014р. за №131, від 29 жовтня 2014 року № 149 та від 16 лютого 2015 року № 29 договірних зобовязань в частині оплати відпущеної деревини, чим порушив економічні інтереси держави, захист яких відповідно до ст. 131-1 Конституції України покладається на прокуратуру України шляхом представництва інтересів держави в суді, в даному випадку в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах - квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова в особі відокремленого підрозділу Ужгородського військового лісництва.

Відповідач, вимог ухвал суду від 24.11.2016р. та від 07.12.2016р. не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 88000, АДРЕСА_1, яка відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є місцезнаходженням відповідача. Ухвала суду від 24.11.2016р. повернута на адресу суду з відміткою: за закінченням терміну зберігання.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи те, що мають місце докази належного повідомлення сторони про час та місце проведення судового засідання по розгляду позовної заяви, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.12.2016 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані прокурором та позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2014 року між Ужгородським військовим лісництвом (далі Продавець/ Позивач) з однієї сторони та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛГ Україна» (далі Покупець/Відповідач) з другої сторони укладено договір купівлі-продажу № 131 (далі - Договір), згідно з умовами п.п. 1.1, 2.1 якого позивач взяв на себе зобовязання продати, а відповідач - оплатити лісопродукцію (франко верхній склад) шляхом попередньої оплати 100% вартості лісопродукції або на умовах 50% попередньої оплати та 50% оплати по факту (у той же день) відвантаження партії лісопродукції.

У подальшому сторони продовжили господарські відносини на тих самих умовах уклавши договори купівлі - продажу від 29 жовтня 2014 року № 149 та від 16 лютого 2015 року № 29.

На виконання умов вищенаведених договорів позивачем було відпущено відповідачу лісопродукцію на загальну суму 620502,36 грн., що підтверджується узгодженими сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними від 2 серпня 2014 року №№ РН-355, РН-357; від 7 листопада2014 року №№ РН-388, РН-389, РН-390; від 27 листопада 2014 року № РН-437; від 9 грудня 2014 року №№ РН-463, РН-464; від 17 грудня 2014 року № РН-490/1; від 28 січня 2015 року №№ РН-0000001, РН-00001/1; від 29 січня 2014 року № РН-0000022; від 17 лютого 2015 року №№ РН-0000063 та від 13 березня 2016 року № РН-0000086.

Однак, відповідач свої зобов'язання по оплаті відпущеної лісопродукції виконав частково у розмірі 470 000,00 грн. (банківські виписки наявні в матеріалах справи), внаслідок чого останній допустив заборгованість в сумі 150502,36 грн., яка є предметом даного позову.

Оцінюючи подані прокурором та позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормою частини 1 статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобовязання - кредитор вправі вимагати виконання обовязку від боржника. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У спірній ситуації підставою виникнення зобовязальних відносин між сторонами є факт укладання договору купівлі - продажу та факт його виконання позивачем шляхом відпуску продукції відповідачу.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, строк виконання відповідачем обовязку щодо оплати поставленого товару настав та підлягав виконанню.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем, поставленої йому продукції в розмірі 150502,36 грн. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав, заперечень з цього приводу не висловив.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому, суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 150502,36 грн. заборгованості є обґрунтованими, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, повязані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ЛГ Україна (8800, АДРЕСА_2, код ЄДРЮОФОПГО 37321519) на користь Квартирно експлуатаційного відділу міста Львова, м. Львів в особі Відокремленого підрозділу Ужгородського військового лісництва (89200, м. Перечин, пров. Червоноармійський, 5, код ЄДРЮОФОПГО 22999043) суму 150 502,36 грн. (Сто пятдесят тисяч пятсот дві грн. 36 коп.), а також суму 2257,53грн. (Дві тисячі двісті пятдесят сім грн. 53 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2016р.

Суддя О.Ф. Ремецькі