донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.12.2016 справа №908/485/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді Геза Т.Д. Мартюхіна Н.О., Ушенко Л.В.

за участю представників сторін:
від боржника:не з'явився
від скаржника:не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи ОСОБА_4, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від01.06.2016р.
у справі№ 908/485/15 /суддя Черкаський В.І./
за заявою ініціюючого кредитораФізичної особи ОСОБА_5, м.Запоріжжя
до боржникаЗапорізької обласної кредитної спілки "Довіра", м.Запоріжжя
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.06.2016р. розглянуто конкурсні кредиторські вимоги до боржника - Запорізької обласної кредитної спілки "Довіра" (далі - ЗОКС "Довіра"), за результатами розгляду яких було частково задоволено заяву з кредиторськими вимогами, зокрема, ОСОБА_4, визнано її кредиторські вимоги у сумі 143 365,76 грн., з яких 113 734,72 грн. включено до 2 черги, 29 631,04 грн. - 4 черга. В іншій частині задоволення заяви з вимогами ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвала суду в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_4 мотивована наступним.

Між боржником та кредитором укладені договори про фінансові послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме: 02.09.2013р. договір №9217 зі строком дії на 13 місяців (з 02.09.2013р. по 02.10.2014р.) та договір № 9197 від 06.02.2014р. строком дії на 3 місяці (з 06.02.2014р. по 06.05.2014р.). На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/8850/14-ц від 26.11.2014р. стягнуто з боржника на користь ФО ОСОБА_4 53 764,00 грн. - суми внеску за договором № 9217; 1 361,72 грн. - суми невиплачених процентів та 551,25 грн. суми судового збору. Також, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/8851/14-ц від 04.12.2014р. стягнуто з боржника на користь ФО ОСОБА_4 58 609,00 грн. - суми внеску за договором №9197 та 586,09 грн. суми судового збору.

Звертаючись до суду зі заявою з кредиторськими вимогами фізична особа ОСОБА_4 просила суд визнати її вимоги, що складаються з:

- 112 373,00 грн. - сума боргу, визнана рішеннями суду № 334/8850/14-ц та 334/8851/14-ц;

- 1 361,72 грн. - сума невиплачених відсотків, визнана рішенням суду №334/8850/14-ц,

- 1 119,34 грн. - сума судового збору, визнана рішеннями суду №334/8850/14-ц та 334/8851/14-ц;

- 15 554,73 грн. - невиплачені відсотки за період з 03.10.2014р. по 14.03.2016р. за договором №9217;

- 21 741,53 грн. - невиплачені відсотки за період з 07.05.2014р. по 14.03.2016р. за договором №9197;

- 2 333,21 грн. - суми 3 % річних за період 03.10.2014р. по 14.03.2016р. за договором №9217;

- 3 261,23 грн. - суми 3 % річних за період 07.05.2014р. по 14.03.2016р. за договором №9197;

- 26 183,80 грн. - суми інфляційного збільшення суми боргу за період з жовтня 2014р. по березень 2016р. за договором № 9217;

- 32 938,26 грн. - суми інфляційного збільшення суми боргу за період з травня 2014р. по березень 2016р. за договором №9197.

Господарським судом встановлено, що ОСОБА_4 були виплачені відсотки за договором № 9197 за період з 06.02.2014р. по 12.08.2014р. у сумі 4 501,37 грн., що зазначено у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/8851/14-ц від 04.12.2014р.

Відмовляючи у визнанні невиплачених відсотків за користуванням вкладом за договорами №9217 та №9197, суд першої інстанції врахував вимоги пункту 2.3.1. цих договорів, де передбачено: «Нарахування процентів на Внесок починається з наступного дня після отримання Спілкою внеску та припиняється в день визначений п.1.2. цього Договору в якості закінчення строку дії Договору». Згідно п.п. 2.4. цих договорів, договір укладено без можливості продовження строку його дії. Якщо Вкладник не вимагає повернення суми Внеску у зв'язку із закінченням строку, встановленого п. 1.2. Договору, то Договір вважається припиненим з дати вказаної у п.п. 1.2. Договору. Внесок знаходиться у Спілці до звернення Вкладника за отриманням Внеску, при цьому Спілка не здійснює нарахування процентів за такий період.

Кредитором не надано доказів звернення до ЗОКС «Довіра» з письмовою вимогою про повернення внеску та виплату нарахованих процентів за договором № 9197.

Господарським судом, перевіривши наданий заявником розрахунок, встановлено про невірне розрахування заявником суму невиплачених відсотків, суми інфляційних втрат та суми 3 % річних, а саме в зазначенні періоду нарахування. Правильною є сума: 2 327,90 грн. - суми 3 % річних; 26 183,80 грн. - суми інфляційних втрат.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що станом на 01.06.2016р. заборгованість боржника перед ФО ОСОБА_4 складає: 112 373,00 грн. - сума боргу; 1 361,72 грн. - сума невиплачених відсотків та 1 119,34 грн. - сума судового збору, визнана рішеннями суду №334/8850/14-ц та №334/8851/14-ц; 2 327,90 грн. - суми 3 % річних за період 03.10.2014р. по 14.03.2016р.; 26 183,80 грн. - суми інфляційного збільшення суми боргу за період з жовтня 2014р. по березень 2016р.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_4 звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.06.2016р. у справі № 908/485/16 в частині кредиторських вимог ОСОБА_4 змінити та визнати її вимоги у розмірі:

- 112 373,00 грн. - сума боргу за вкладом,

- 1 361,72 грн. - сума невиплачених відсотків,

- 1 119,34 грн. - сума судового збору, визнана рішеннями суду № 334/8850/14-ц та 334/8851/14-ц;

- 15 554,73 грн. - невиплачені відсотки за період з 03.10.2014р. по 14.03.2016р.;

- 21 741,53 грн. - невиплачені відсотки за період з 07.05.2014р. по 14.03.2016р.,

- 2 333,21 грн. - суми 3 % річних за період 03.10.2014р. по 14.03.2016р.;

- 3 261,23 грн. - суми 3 % річних за період 07.05.2014р. по 14.03.2016р.;

- 26 183,80 грн. - суми інфляційного збільшення суми боргу за період з жовтня 2014р. по березень 2016р.;

- 32 938,26 грн. - суми інфляційного збільшення суми боргу за період з травня 2014р. по березень 2016р.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки заявник апеляційної скарги зверталася із заявами до боржника 07.05.2014р. та 03.10.2014р. Враховуючи те, що їх вклади не повернуті, на думку апелянта, боржник повинен сплати відсотки за користування її коштами.

Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не включені до реєстру її вимоги щодо стягнення за договором №9197 інфляційних втрат та 3% річних.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.08.2016р. визначено склад колегії суддів, ОСОБА_6 - головуючий суддя, судді - Склярук О.І., Дучал Н.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.08.2016р. у справі №908/485/16 порушено провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_4 Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.09.2016р.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді по справі ОСОБА_6 у відпустці на день розгляду справи Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду №1147 від 05.09.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/485/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2016р. визначено склад колегії суддів, Геза Т.Д. - головуючий суддя, судді - Мартюхіна Н.О., Ушенко Л.В.

У зв'язку з перебуванням судді-члена колегії у справі Ушенко Л.В. у відпустці на день розгляду справи, Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1233 від 19.09.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/485/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2016р. визначено склад колегії суддів, Геза Т.Д. - головуючий суддя, судді - Мартюхіна Н.О., Малашкевич С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. було зупинено провадження у справі № 908/485/16.

Оскільки на момент повернення справи до Донецького апеляційного господарського суду суддя Малашкевич С.А. перебував у відряджені, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів визначено новий склад колегії суддів: Геза Т.Д. - головуючий суддя, судді - Ушенко Л.В., Мартюхіна Н.О.

Ухвалою апеляційного суду від 07.12.2016р. у справі №908/485/16 провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 було поновлено, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.12.2016р.

Від розпорядника майна арбітражного керуючого-керівника боржника ОСОБА_7 до Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу та зміни черговість задоволення кредиторських вимог.

Відзив обґрунтований тим, що господарським судом Запорізької області невірно встановлена черговість задоволення кредиторських вимог. Також розпорядник майна банкрута вважає, що заявлені ОСОБА_4 кредиторські вимоги підлягають визнанню у повному обсязі. Просив суд визнати та включити до 2-ої черги задоволення вимог кредиторів: основну заборгованість за рішеннями суду, несплачені проценти за користування депозитними договорами; до 4-ої черги включити: заборгованість 3% річних, інфляційних втрат та суми судового збору за рішеннями суду.

У судове засіданні представники сторін не з'явилися. Про час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені належним чином, явка сторін ухвалами апеляційного суду не визначалася обов'язковою.

20.12.2016р. до Донецького апеляційного господарського суду на електронну пошту від представника ЗОКС «Довіра» ОСОБА_8 надійшла телефонограма, в якій зазначено, що 20.12.2016р. представники кредитора ОСОБА_4, ЗОКС «Довіра» по дорозі до м.Харкова потрапили у дорожньо-транспортну пригоду та просять відкласти розгляд справи №908/485/16.

Враховуючи, що ст. 102 Господарського процесуального кодексу України передбачено скорочений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, і цей строк закінчується 21.12.2016р., колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній доказами та не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Згідно ст.106 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні апеляційної інстанції 20.12.2016р. складено протокол.

Дослідивши докази матеріалів справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

Ухвалою від 22.02.2016р. господарський суд Запорізької області прийняв до розгляду заяву ініціюючого кредитора фізичної особи ОСОБА_5 про порушення справи про банкрутство боржника - ЗОКС "Довіра", за загальною процедурою, на підставі ст.ст.1, 9, 12, 13, 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.03.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство ЗОКС "Довіра"; визнано грошові вимоги ОСОБА_5 до боржника у розмірі 1 301 346,31 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7

14.03.2016р. на офіційному сайті Вищого господарського суду України здійснено публікацію оголошення про порушення справи №908/485/16 про банкрутство Запорізької обласної кредитної спілки "Довіра".

Після оголошення про порушення справи про банкрутство 13.04.2016р. до господарського суду Запорізької області, зокрема, надійшла заява з кредиторськими вимогами ОСОБА_4, яка ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.04.2016р. була прийнята до розгляду.

Як зазначалося вище, ухвалою суду першої інстанції від 01.06.2016р. заява ОСОБА_4 була задоволена частково.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини справи, перевіривши правильність застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно зі ч. 2 цієї статті закону, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника. Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2016р. до господарського суду звернулася ОСОБА_4 із завою з вимогами до ЗОКС «Довіра», яка обґрунтована наступним.

Між нею та боржником (ЗОКС «Довіра») 02.09.2013р. укладено договір №9217 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі - договір №9217) строком дії до 02.10.2014р. Розмір внеску складає 44 000,00 грн. Процентна ставка за договором за внеском становить 20% річних (п.2.2.1 договору).

Так, заявник зазначає, що розмір вкладу було збільшено до 53 764,00грн. Оскільки з березня 2014р. виплата процентів припинилася, то боржник повинен сплати їй проценти у сумі 1 361,72 грн.

Крім того, до заяви з вимогами до боржника ОСОБА_4 додано копію рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2014р. у справі №334/8850/14-ц, в якому зазначено, що ОСОБА_4 просила суд стягнути з боржника за договором №9217 заборгованість (вклад) у розмірі 53 764 грн., заборгованість по процентам у сумі 5092 грн. та судовий збір у сумі 588,56 грн.

У цьому рішенні судом встановлено, що з березня 2014р. сплата відсотків за договором №9217 припинилася, на вимогу позивача (ОСОБА_4.) грошові кошти не повернуті.

Зазначеним рішенням суд частково задовольнив позовні вимоги, стягнув з ЗОКС «Довіра» на користь ОСОБА_4 53 764 грн. - суми основного боргу, 1361,72 грн. - суми несплачених процентів та судовий збір у сумі 551,25 грн. Дана заборгованість була розрахована судом з урахуванням виплат, які були здійсненні відповідачем у період з березня по червень 2014 року, згідно наданих доручень.

Згідно штампу на копії рішення від 26.11.2014р. у справі 334/8850/14-ц, яке наявне у матеріалах справи, 09.12.2014р. воно набрало законної сили.

Згідно зі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2014р. у справі 334/8850/14-ц за договором №9217 є безспірною заборгованість:

- 53 764 грн. - основний борг,

- 1 361,72 грн. - несплачені проценти,

- 551,25 грн. - судовий збір.

06.02.2014р. між ОСОБА_4 та ЗОКС «Довіра» укладено договір №9197 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі - договір №9197). Строк дії договору до 06.02.2014р. (п.1.2 договору); розмір вкладу становить 56 000 грн. (п.2.1.1 договору). Процента ставка за договором встановлена у розмірі 20% річних (п.2.2.1 договору). Як зазначено заявником у своїй заяві вклад за цим договором було збільшено до 58 609 грн.

Рішення Ленінського районного суд м. Запоріжжя від 04.12.2014р. у справі №334/8851/14-ц стягнуто з ЗОКС «Довіра» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором №9197 у розмірі 58 609,00 грн. та судовий збір у сумі 586,09 грн.

У цьому рішенні зазначено, що позивач (ОСОБА_4.) просить суд стягнути з відповідача (ЗОКС «Довіра») основний борг у сумі 58 609 грн., проценти за користування у сумі 6 845,97 грн. за період з 06.02.2014р. по 12.09.2014р. та судовий збір у сумі 654,55 грн. Однак, місцевим судом встановлено, що позивачу за період з 06.02.2014р. по 12.08.2014р. сплачено проценти на загальну суму 4501,37 грн., а в іншій частині процентів судом відмовлено за їх безпідставністю.

Також судом встановлено, що відповідно до п.2.4 договору, договір укладено без можливості продовження строку його дії. Якщо вкладник не вимагає повернення суми внеску у зв'язку із закінченням строку установленого п.1.2 договору, тобто 06.05.2014р., то договір вважається припиненим з цієї дати. Внесок знаходиться у Спілці до звернення вкладника за отриманням внеску, при цьому Спідка не здійснює нарахування процентів за такий період. Зі змісту наведеного випливає, що строк дії Договору припинився 06.05.2014р., та з цього ж часу припинилося нарахування процентів за користування грошовими коштами.

Доказів скасування рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2014р. у справі №334/8851/14-ц в апеляційному чи касаційному порядку сторонами не надано.

З урахуванням приписів ч. 3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України рішення Ленінського районного суд м. Запоріжжя від 04.12.2014р. у справі №334/8851/14-ц при розгляді кредиторських вимог у цій справі про банкрутство має преюдиційний характер, тому встановлені у ньому факти не потребують доказування під час розгляду господарським судом заяви з кредиторськими вимогами ОСОБА_4

Отже, є безспірною стягнута заборгованість по договору №9197 за рішенням суду у справі №334/8851/14-ц від 04.12.2014р. у розмірі:

- 58 609,00 грн. - основний борг,

- 586,09 грн. - судовий збір.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст. 45 Закону про банкрутство у другу чергу задовольняються вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб'єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників); у четверту чергу задовольняються: вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника.

За таких обставин, стягнуті за судовими рішеннями №334/8851/14-ц та №334/8850/14-ц основний борг у сумі та несплачені проценти підлягаю до 2-ої черги задоволення вимог кредиторів у сумі 113 734,72 грн. (53 764+58 609+1361,72).

Стосовно включення судового збору за вказаним судовими рішеннями до розміру кредиторських вимог ОСОБА_4 просить суд визнати його у розмірі 1 119,34 грн. Перерахувавши стягнутий судовий збір за рішеннями суду №334/8851/14-ц та №334/8850/14-ц, його розмірі складає 1 137,34 грн. (551,25+586,09).

З урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд не має права виходити за межі заявлених кредиторських вимог, тому вважає, що підлягає визнанню судовий збір у розмірі заявленим кредитором 1 119,34 грн., який підлягає включенню до 4-ої черги задоволення вимог кредиторів.

Також у заяві з кредиторськими вимогами ОСОБА_4 просить визнати несплачені проценти за користування боржником депозитом:

- за договором №9217 у сумі 15 554,73 грн. за період з 03.10.2014р. по 14.03.2016р.,

- за договором №9197 у сумі 21 741,53 грн. за період з 07.05.2014р. по 14.03.2016р.

Господарський суд Запорізької області в цій частині вимоги не визнав та відхилив за безпідставність. Колегія суддів перевіривши в цій частині вимоги кредитора вважає, що вони не підлягають визнанню з огляду на наступне.

Дослідивши умови договорів №9217 та №9197, колегією суддів встановлено, що у підпункті 1) п. 2.3.1 передбачено: «Нарахування процентів на Внесок починається з наступного дня після отримання дії Спілкою Внеску та припиняється в день, визначений п.1.2. Договору в якості закінчення строку дії Договору».

Крім того, у пунктах 2.4 цих договорів зазначено, що договір укладено без можливості продовження строку його дії. Якщо Вкладник не вимагає повернення суми внеску у зв'язку із закінченням строку, встановленого п.1.2. Договору, то Договір вважається припиненим з дати вказаної у п.1.2 Договору. Внесок знаходиться у спілці до звернення Вкладника за отриманням Внеску, при цьому Спілка не здійснює нарахування процентів за такий період.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно звернення до боржника після закінчення строку дії договорів із заявами 07.05.2014р. та 03.10.2014р. про повернення вкладу, що нібито підтверджується відмітками адміністрації спілки на них, апеляційний суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

По-перше, до заяви з вимогами до боржника від 29.03.2016р. ОСОБА_4 не надано доказів такого звернення (заяв від 07.05.2014р. та 03.10.2014р.). Також заявником не надано таких доказів й під час розгляду заяви у місцевому господарському суді.

По-друге, у рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2014р. у справі №334/8851/14-ц зазначено: «Позивачка не надала суду підтверджень, що вона зверталася до ЗОКС «Довіра» з письмовою заявою по поверненню внеску та виплату нарахованих процентів» (перший абзац на третій сторінці рішення).

Також цим рішенням встановлено, що за договором №9197 позивачці (ОСОБА_4.) за період з 06.02.2014р. по 12.08.2014р. були сплачені проценти на загальну суму 4 501,37 грн. (строк дії договору №9197 закінчився 06.05.2014р.).

Проте, у заяві з кредиторськими вимогами ОСОБА_4 просить визнати суму процентів за договором №9197 за період з 07.05.2014р. по 14.03.2016р. у сумі 21 741,53 грн. При цьому, нею не враховано, що відсотки за цим договором їй вже були сплачені.

По-третє, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжі у справі №334/8850/14-ц від 26.11.2014р. за договором №9217 стягнуто суму несплачених процентів у розмірі 1361,72 грн.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання заборгованості по несплаченим процентам за договорами №9217 та №9197, оскільки умовами договорів передбачено, що після припинення їх дії проценти вкладнику не нараховуються, крім того, судовими рішеннями у справах №334/8851/14-ц та №334/8850/14-ц встановлено про сплату боржником заявнику (ОСОБА_4.) процентів за вкладами. Тому в цій частині заява з кредиторськими вимогами не підлягає задоволенню.

Стосовно заявлених інфляційних втрат та 3% річних апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявлена сума інфляційних втрат за договором №9217 за період з 03.10.2014р. по 14.03.2016р. у сумі 26 183,80 грн. та за договором №9197 за період з 07.05.2014р. по 14.03.2016р. у сумі 32 938,26 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки боржником не виконано зобов'язання за договорами щодо повернення вкладів. Крім того, розпорядник майна визнає дану суму заборгованості.

З урахуванням вимог ст. 45 Закону про банкрутство заборгованість з інфляційних втрат у загальній сумі 59 122,06 грн. підлягають включенню у 4-ту чергу задоволення вимог кредиторів.

Перевіривши розрахунок 3% річних, за договором №9217 за період з 03.10.2014р. по 14.03.2016р. на суму заборгованості 53 764,00 грн. та за договором №9197 за період з 07.05.2014р. по 14.03.2016р. на суму заборгованості 58 609,00 грн., суд апеляційної інстанції вважає, що цей розрахунок є правильним та підлягає визнанню загальний розмір заборгованості 3% річних у сумі 5 594,44 грн. з включенням її до 4-ої черги реєстру вимог кредиторів.

Отже, за результатами розгляду кредиторських вимог ОСОБА_4 колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви та визнати кредиторську заборгованість з включенням її до реєстру вимог кредиторів боржника у справі № 908/485/16 наступним чином:

- 53 764,00 грн. - основний борг за рішенням у справі №334/8850/14-ц (2 черга),

- 58 609,00 грн. - основний борг за рішенням у справі №334/8851/14-ц (2 черга),

- 1361,72 грн. - не сплачені проценти за рішенням у справі №334/8850/14-ц (2 черга),

- 1 119,34 грн. - судовий збір за рішеннями у справах №334/8850/14-ц та №334/8851/14-ц (4 черга),

- 59 122,06 грн. - інфляційні втрати (4 черга),

- 5 594,44 грн. - 3% річних (4 черга).

Вимоги ОСОБА_4 у розмірі 37 296,26 грн. (несплачені проценти) відхилити за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

За таких обставин, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а ухвала господарського суду Запорізької області від 01.06.2016р. у справі № 908/485/16 в частині кредиторських вимог ОСОБА_4 підлягає зміні щодо визначення загального розміру визнаних кредиторських вимог ОСОБА_4 та вимоги, що включені до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_4, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.06.2016р. у справі №908/485/16 - задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.06.2016р. у справі №908/485/16 в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_4 - змінити.

Абзац дванадцятий резолютивної частини ухвали господарського суду Запорізької області від 01.06.2016р. у справі №908/485/16 змінити в частині визначення розміру вимог конкурсного кредитора ОСОБА_4, виклавши у наступній редакції:

Визнати конкурсним кредитором у справі (з вимогами) Фізичну особу ОСОБА_4 у сумі 179 570,56 грн. (113 734,72 грн. - 2-га черга, 65 835,84 грн. - 4-та черга задоволення вимог).

Розпоряднику майна внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Судді: Н.О. Мартюхіна

Л.В. Ушенко