РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016Справа №910/21616/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

про стягнення неповернених коштів

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача ОСОБА_1
від відповідачаБойко А.В. - представник за довіреністю № 59 від 08.08.2016

У судовому засіданні 21.12.2016 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про стягнення неповернених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.05.2016 на поточний рахунок позивача, який був відкритий у Публічному акціонерному товаристві "Фідобанк", перераховано кошти від ТОВ «Емвей Україна» у розмірі 20 296,34 грн. Враховуючи, що цією ж датою на підставі рішення НБУ № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Фідобанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», позивач просить суд з урахуванням положень п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобов'язати відповідача переказати кошти у розмірі 20 296,34 грн. на власний поточний банківський рахунок, що відкритий в ПАТ "Кредобанк". Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі 6 088,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 за вказаною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/21616/16 та призначено її до розгляду на 14.12.2016.

У судовому засіданні 14.12.2016 за усним клопотання відповідача було оголошено перерву до 21.12.2016.

У судове засідання, призначене на 21.12.2016, з'явились представники сторін.

Суд заслухав представник позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні з огляду на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було включено вимоги ФОП ОСОБА_1 до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПУАТ "Фідобанк" на суму 20 311,99 грн. та 30.10.2016 списано зазначені кошти з поточного рахунку позивача згідно затвердженого ФГВФО реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Крім того, відповідач звертає увагу, що відповідно до рішення НБУ від 18.07.2016 № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 «Про початок ліквідації ПАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатору банку», у відповідача відкликано банківську ліцензію, а отже здійснення будь-яких банківських операцій (в тому числі переказ грошових коштів, виконання платіжного доручення клієнтів) неможливе.

Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, іншого порядку задоволення вимог кредиторів, ніж як встановлено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спосіб, чинним законодавством не передбачено, а тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

08 жовтня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - позивач, клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" (надалі - відповідач, банк) укладено договір № 440124, на підставі якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 (надалі -рахунок) в валюті гривня за тарифним пакетом «Єдиний рахунок». Тарифи по міжнародним платіжним карткам Visa International та MasterCard WorldWide для фізичних осіб-підприємців", випускає електронні платіжні засоби на ім'я довірених осіб клієнта на підставі отриманої заяви встановленого банком зразку та інших документів відповідно до вимог чинного законодавств України, а також здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку та забезпечує розрахунки за операціями картками відповідно до чинного законодавства України, правил платіжних систем Visa International, MasterCar WorldWide (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2 договору використання та обслуговування рахунку та карток регулюється даним договором, заявою, правилам, користування корпоративними платіжними картками, тарифами банку, нормативними документами платіжних систем VISA International та MasterCard WorldWide, з якими клієнт може ознайомитися на сайті МПС www.mastercard.com І www.visa.com, та згідно чинного законодавства України.

Банк оформлює картки до рахунку клієнта держателям, які здійснюють розрахунки від імені та за дорученням клієнта (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1 договору банк зобов'язується, зокрема: забезпечити здійснення розрахунків по операціях на рахунку відповідно до умов цього договору, Правил користування корпоративними платіжними картками, та з урахуванням обмежень, що встановлені банком відповідно до заяви клієнта або відповідною платіжною системою чи чинним законодавством України (п. 2.1.1.) та у випадку надходження безготівкових грошових коштів до банку протягом операційного дня зараховувати кошти на рахунок клієнта у день їх отримання за умови правильного заповнення призначення платежу й реквізитів одержувача (п. 2.1.2).

Як вбачається із матеріалів справи, 20.05.2016 згідно платіжного доручення № 35712919 Товариство з обмеженою відповідальністю "Емвей Україна" перерахувало на поточний рахунок позивача, що був відкритий у ПАТ "Фідобанк", грошові кошти у розмірі 20 296,34 грн.

30.05.2016 позивач звернувся до ПАТ "Фідобанк" з заявою № ВХ443-ВА-ОГ про повернення коштів у сумі 20 296,34 грн. на рахунок відправника, оскільки останні надійшли на рахунок позивача під час дії тимчасової адміністрації. Вказана заява була залишена відповідачем без задоволення.

Заявою № ВХ2358-ВА-ОГ від 15.06.2016 позивач звернувся до банку з вимогою здійснити переказ коштів у сумі 20 296,34 грн. на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1, що знаходяться в ПАТ "Кредобанк", проте дана заява також була залишена без задоволення.

01.07.2016 позивач втретє звернувся до відповідача з заявою № 2889-ВА-ОГ про переказ коштів у сумі 20 296,34 грн. в рахунок сплати соціального внеску та єдиного податку, згідно доданих платіжних доручень.

Як стверджує позивач, незадоволення відповідачем його заяв, порушило його права та стало підставою для звернення до господарського суду з вказаною вимогою.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором банківського рахунку, який підпадає під правове регулювання норм глави 72 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1068 Цивільного кодексу України визначено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За приписами ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 1.9 Постанови № 22 від 21.01.2004 р. Правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Разом з тим, як встановлено судом, 20 травня 2016 року відповідно до рішення Правління Національного банку України № 8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно вказаного рішення розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20.05.2016 по 19.06.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 959 від 9 червня 2016 року було продовжено строк тимчасової адміністрації відповідача з 20 червня 2016 року по 19 липня 2016 року включно.

19 липня 2016 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1265 на підставі постанови Правління Нацбанку України від 18 липня 2016 року № 142-рш у банку розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку на період з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року включно.

Вищезазначена інформація розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) та Національного банку України (http://www.bank.gov.ua).

За таких обставин, станом на момент звернення позивача до банку з заявами № ВХ443-ВА-ОГ від 30.05.2016, №ВХ2358-ВА-ОГ від 15.06.2016 та № 2889-ВА-ОГ від 01.07.2016 у відповідача була запроваджена тимчасова адміністрація, а на момент звернення з позовом до суду відкликано ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації.

Суд зазначає, що спеціальним законом, яким регулюється діяльність банківських установ в Україні є Закон України "Про банки і банківську діяльність".

Також спеціальним Законом України, що визначає процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким врегульована процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Тому у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

При цьому, згідно ч.6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом; виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно ч. 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що, під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 5-4 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами спору склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунку щодо виконання банком (відповідачем) зобов'язань із виконання розпоряджень клієнта (позивача) про перерахування коштів з його поточного рахунку, які мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з отримання належних йому коштів.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі №3-24гс15 та від 01.04.2015 у справі №3-25гс15.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Отже, з огляду на зазначене вище, та враховуючи прийняте виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію банку, задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації відповідача та у порядку, передбаченому Законом.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом, при цьому задоволення вимог окремого кредитора, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався наданим йому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правом та подав уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву № 440124/НОМЕР_1 від 02.08.2016 про включення акцептованих вимог кредиторів банку.

20.11.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 2413, відповідно до якого вклад ФОП ОСОБА_1 був включений до переліку вимог кредиторів ПУАТ "Фідобанк", акцептованих уповноваженою особою Фонду на умовах сьомої черговості задоволення з сумою в 20 311,99 грн.

Крім того, з наявної у матеріалах справи виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 вбачається, що 31.10.2016 з рахунку позивача було здійснено списання коштів на суму 20 311,99 грн. згідно затвердженого ФГВФО реєстру акцептованих вимог кредиторів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача неповернутих коштів у розмірі 20 296,34 грн. в процесі ліквідації банку є по суті вимогою кредитора, а її задоволення порушить вимоги чинного законодавства України, зокрема, порядок здійснення ліквідаційної процедури та черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним і має пріоритет у регулюванні правовідносин між неплатоспроможним банком та його кредиторами.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми неустойки у розмірі 6 088,90 грн. суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.12.2016

Суддя Пукшин Л.Г.