ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Справа № 917/1423/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від апелянта - не з'явився;

від боржника - Іваненко О.О. - на підставі довіреності від 13.12.2016р.;

від кредиторів - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича, м. Київ (вх.№3122 П/2) на постанову господарського суду Полтавської області від 02.11.2016р. у справі №917/1423/16

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО", м. Полтава,

про банкрутство згідно статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом",

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.10.2016р. у справі №917/1423/16 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" про порушення справи про банкрутство до розгляду в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.10.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів по зобов'язанням, терміни виконання яких настали до дня введення мораторію згідно вимог частини 1 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Постановою господарського суду Полтавської області від 02.11.2016р. у даній справі відхилено клопотання ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" від 02.11.2016р. (вх. №13530 від 02.11.2016р.) про відкладення розгляду справи; визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО"; відкрито ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО"; прийнято відмову арбітражних керуючих Кокорева Е.О. та Борових І.А. від участі у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО"; відхилено кандидатуру арбітражного керуючого Гусара І.О.; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" Авраменка Ігора Миколайовича з наданням йому повноважень відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом".

Ухвалено господарську діяльність банкрута завершити закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута не є конфіденційними і не становлять комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому статтею 44 Закону; скасовано арешт, якщо такий накладено на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, накладення арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Ухвалено, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, який ліквідується, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет; зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає; особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених розділом ІІІ Закону.

Ухвалено, що з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та, розпорядження його майном, а також припинено повноваження власника (власників) майна банкрута.

Ухвалено здійснити офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернеті; зобов'язано ліквідатора скласти реєстр вимог кредиторів та представити його на затвердження суду в строк до 19.12.2016р.; засідання суду з приводу затвердження реєстру вимог кредиторів призначено на 20.12.2016р. на 10:00год.; зобов'язано ліквідатора під час проведення ліквідаційної процедури використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі; зобов'язано ліквідатора не рідше ніж один раз на місяць надавати комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів; зобов'язано ліквідатора письмово (один раз в два місяці) надавати суду документально підтверджений звіт про хід ліквідаційної процедури.

Постанова суду з посиланням на положення статей 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, статі 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мотивована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" було дотримано порядок ліквідації юридичної особи відповідно до вимог цивільного та господарського законодавства, що є передумовою звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство. Крім того, судом встановлено, що загальна сума визнаних кредиторських вимог становить 1 053 610 651,12грн., що перевищує майнові активи боржника, які становлять 11 407 965,00грн., що свідчить про їх недостатність для задоволення вимог кредиторів та неплатоспроможність боржника. В частині призначення ліквідатором боржника Авраменка Ігора Миколайовича, постанова місцевого господарського суду мотивована наявністю клопотання боржника про покладення обов'язків ліквідатора на Авраменка І.М., відповідно до приписів частини 2 статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та відмовами від участі у справі про банкрутство ТОВ "ЛУКСОР-АГРО" арбітражними керуючими визначеними автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство - Кокаревим Е.О. та Борових І.А. Крім того, господарським суд першої інстанції було відхилено кандидатуру арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича, на тій підставі, що місцезнаходженням останнього є м. Київ, а отже територіальна віддаленість від боржника призведе до збільшення витрат в процедурі банкрутства (витрат на відрядження, добові, витрати на паливно-мастильні матеріали).

Арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович з постановою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати пункти 5, 6 постанови господарського суду Полтавської області від 02.11.2016р. у справі №917/1423/16 в частині відхилення кандидатури арбітражного керуючого Гусара І.О. та призначення ліквідатором ТОВ "ЛУКСОР-АГРО" Авраменка І.М. та прийняти нове рішення, яким призначити ліквідатором ТОВ "ЛУКСОР-АГРО" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що господарський суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про призначення ліквідатором боржника Авраменка І.М., оскільки останній у розумінні приписів статті 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є заінтересованою особою стосовно ТОВ "ЛУКСОР-АГРО" з огляду на те, що ним здійснювалось управління боржником під час проведення ліквідації юридичної особи за рішенням загальних зборів учасників ТОВ "ЛУКСОР-АГРО" від 29.02.2016р.; крім того, місцевим господарським судом в порушення приписів статі 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не було належним чином досліджено заяви апелянта арбітражного керуючого Гусара І.О., яка була подана з дотриманням порядку встановленого Законом про банкрутство.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 20.12.2016р.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 20.12.2016р. представник боржника заперечила проти вимог апеляційної скарги та просила постанову місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення

У судове засідання 20.12.2016р. інші учасники провадження у справі про банкрутство не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи (т.2 а.с.185-189,198).

Судова колегія зазначає, що відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Апеляційним господарським судом було виконано процесуальний обов'язок щодо належного повідомлення учасників провадження у справі про банкрутство про час та місце розгляду справи, про що свідчить штамп на зворотній сторінці ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016р. про відправлення її копій сторонам, що є доказом належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 28 від 20.02.2013р., а також про отримання ухвали свідчать відомості з реєстру відстеження пересилання поштових відправлень "Укрпошти", а саме документи з штрих кодовими ідентифікаторами 256, 021, 800, 958, 733, 010 (данні штрихкодові ідентифікатори відображені на повернутих повідомленнях про вручення поштових відправлень за вих. №017175/4, №017175/5, №017175/2, №017175/8, №017175/1, №017175/7).

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи, що учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, а також, що явка представників учасників судового процесу у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне .

Приписами статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За приписами частини 1 статті 95 Закону про банкрутство "Особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником" встановлено, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Частиною другою статті 95 Закону про банкрутство встановлено, що за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.10.2016р. у даній справі порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" в порядку передбаченому статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом".

31.10.2016р. Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" вказану ухвалу було оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду, що підтверджується відтиском поштового штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті, в якому апеляційна скарга надійшла до господарського суду Харківської області (т.2 а.с.131), місцевим господарським судом апеляційну скаргу було зареєстровано 04.11.2016р., що підтверджується відтиском штампу відділу документального забезпечення та контролю господарського суду Харківської області на першому аркуші апеляційної скарги (т.2 а.с.117).

Окрім того, 02.11.2016р. Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" було подано до місцевого господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи до розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.10.2016р. Харківським апеляційним господарським судом (вх.№13530 (т.2 а.с.74).

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія також зауважує, що всім учасникам судового процесу мають бути надані рівні процесуальні права, про що зазначається, зокрема, у статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до пункту 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 25.04.2012р. №11-рп/2012 298 засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Крім того, виходячи з системного аналізу вимог Господарського процесуального кодексу України та враховуючи особливості розгляду справ на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом", у разі оскарження судових рішень, які опосередковують рух справи про банкрутство (ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, ухвали про введення процедури санації, ухвали про затвердження плану санації, постанови про визнання боржника банкрутом тощо), провадження у справі про банкрутство підлягає зупиненню відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, місцевим господарським судом було відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про відкладення розгляду справи, на тій підставі, що станом на дату прийняття оскаржуваної постанови апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.10.2016р. до суду не надходила.

Судова колегія зазначає, що місцевий господарський суд мав можливість задовольнити клопотання Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про відкладення розгляду справи, оскільки строк вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом встановлений частиною другою статті 95 Закону про банкрутство ще не закінчився, проте було проведено судове засідання та прийнято постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Колегія суддів також зазначає, що імперативними приписами абзацу 2 частини 1 статті 95 Закону про банкрутство встановлено, що обов'язковою передумовою для звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України, а докази на підтвердження всіх цих передумов для порушення провадження в порядку цієї статті подаються саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2016р. у даній справі задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"; скасовано ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.10.2016р. у справі №917/1423/16; припинено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО".

Колегією суддів Харківського апеляційного господарського суду переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу місцевого господарського суду від 24.10.2016р. про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" було встановлено, що:

- при порушенні провадження у справі банкрутство ТОВ "ЛУКСОР-АГРО" господарським судом першої інстанції не було встановлено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за ознаками статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутство" шляхом перевірки дотримання заявником всіх необхідних передумов для звернення до суду, передбачених статей 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, зокрема тих обставин, що ліквідатором не було повідомлено дебітора про припинення підприємства у встановлений законодавством строк та не вжито належних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, не було закрито рахунки боржника відкриті у фінансових установах, не було належним чином проведено інвентаризацію та оцінку майна боржника, та не подано органам доходів і зборів та Пенсійному фонду України, фонду соціального страхування первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку за останній звітний період, та не надано аналізу активам та пасивам боржника, без чого неможливо з'ясувати питання про неплатоспроможність боржника, отже звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство є передчасним, що виключає можливість ініціювання провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО".

За результатами розгляду вказаної ухвали, Харківським апеляційним господарським судом було прийнято постанову від 01.12.2016р., якою було скасовано ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.10.2016р. у справі №917/1423/16 та припинено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України як безпідставно порушене.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Отже, враховуючи встановлення Харківським апеляційним господарським судом відсутність правових підстав для порушення справи про банкрутство, колегія суддів зазначає, що вказані обставини свідчать про неправомірність інших процедур у справі про банкрутство, зокрема прийняття постанови про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 13.10.2015р. у справі 910/12163/15.

Оскільки місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича підлягає частковому задоволенню, постанова господарського суду Полтавської області від 02.11.2016р. у справі №917/1423/16 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-АГРО" банкрутом скасуванню, оскільки саме провадження у справі про банкрутство порушено безпідставно і з цього приводу прийнято відповідне судове рішення - постанова Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2016р.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.2 ст.103, п.4, ч.1 ст.104, ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича задовольнити частково.

Постанову господарського суду Полтавської області від 02.11.2016р. у справі №917/1423/16 скасувати.

Повний текст постанови складено 26 "грудня" 2016р. (24,25 "грудня" 2016р. вихідні дні).

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.