донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.12.2016 справа №908/719/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі судового засідання:Будко Н.В. Ушенко Л.В., Геза Т.Д. Рудик Т.С.
за участю представників сторін від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від відповідача-3: від відповідача-4: від відповідача-5: ОСОБА_5 - довіреність № 1617 від 09.06.2015 р.; не з'явився; не з'явився; не з'явився; Бутенко К.К. - довіреність № 128 від 24.03.2016 р.; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги 1) ОСОБА_7, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест", м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від19.07.2016 р.
у справі№ 908/719/16 (суддя: Ніколаєнко Р.А.)
за позовомОСОБА_7, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область
до відповідача-1: відповідача-2: відповідача-3: відповідача-4: відповідача-5: Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", м. Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест", м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи", м. Запоріжжя Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький емальпосуд", м. Запоріжжя
про визнання недійсним договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. (із змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" і ПАТ "Банк Кредит Дніпро", право вимоги по якому передано ТОВ "Енергомаш-Інвест" відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7, позивач) звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" (далі - ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" (далі - ТОВ "Енергомаш-Інвест", відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи" (далі - ТОВ "ТД "Метизи", відповідач-3) про визнання недійсним договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. (із змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" і ПАТ "Банк Кредит Дніпро", право вимоги по якому передано ТОВ "Енергомаш-Інвест" відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.05.2016 р. залучено Публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" до участі у даній справі у якості відповідача-4 (далі - ПАТ "Банк Кредит Дніпро", відповідач-4).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.07.2016 р. позовні вимоги задоволено частково:

- позовні вимоги до відповідача-1 та відповідача-4 задоволено;

- позовні вимоги до відповідача-2 та відповідача-3 залишено без задоволення;

- визнано недійсним договір застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. із усіма змінами та доповненнями, укладений між відповідачем-1 та відповідачем-4;

- стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 689 грн. 00 коп. судового збору за позовом;

- стягнуто з відповідача-4 на користь позивача 689 грн. 00 коп. судового збору за позовом.

В частині задоволення позову рішення суду мотивовано тим, що спірний договір застави укладений без дотримання вимог ст. 203 Цивільного кодексу України, ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства", оскільки зазначена угода є неприбутковою, укладена на забезпечення виконання зобов'язань іншої юридичної особи в порушення корпоративних прав позивача та потягла несприятливі для ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" наслідки; а в частині відмови у задоволенні позовних вимог - встановленням факту винних дій саме з боку фізичних осіб - посадових осіб відповідача-1, пов'язаних родинними стосунками та відсутністю відповідача-2 у складі учасників спірних правовідносин, а також тим, що відповідач-3 не є стороною договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Запорізької області від 19.07.2016 р., позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, в якій просить оскаржуване рішення суду змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 та відповідача-3.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Позивач, посилаючись на рішення господарського суду Запорізької області від 23.11.2013 р. у справі № 908/3468/13, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що за зобов'язувальними договорами майно відповідача-1 частково вилучалося первісним кредитором (ПАТ "Банк Кредит Дніпро") та частково новим кредитором (ТОВ "Енергомаш-Інвест"), тому, на думку позивача, ТОВ "Енергомаш-Інвест" є належним відповідачем у даній справі.

Позивач також вважає, що ТОВ "ТД "Метизи" є належним відповідачем у даній справі, оскільки договір застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. спричинив несприятливі наслідки для ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", а ТОВ "ТД "Метизи" стало фактично вигодонабувачем в умовах отримання та неповернення кредитних ресурсів від банківських установ.

Крім того, ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає про те, що позивач просив визнання недійсного вищевказаного правочину, а не визнання неправомірними дій відповідачів щодо його укладання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2016 р. у складі колегії суддів: головуючий суддя - Будко Н.В., судді - М'ясищев А.М., Склярук О.І. вказану апеляційну скаргу заявника прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 22.08.2016 р. о 11 год. 30 хв.

Крім того, на адресу Донецького апеляційного господарського суду 16.08.2016 р. надійшла апеляційна скарга ТОВ "Енергомаш-Інвест" на рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2016 р. у справі № 908/719/16, яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.08.2016 р. прийнята до провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги (з урахуванням додаткових пояснень б/н від 18.11.2016 р. до неї) заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Відповідач-2 стверджує, що місцевим господарським судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Енергомаш-Інвест" про заміну неналежного відповідача-2 належним відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький емальпосуд" на підставі договору про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р. та надав клопотання про сплив позовної давності, оскільки, на думку відповідача-2, позивач мав змогу дізнатися про укладання оспорюваного правочину раніше, ніж зазачено у позовній заяві, що підтверджується, зокрема, протоколом № 17 від 22.03.2011 р. ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод".

ТОВ "Енергомаш-Інвест" вважає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено:

- у задоволенні його клопотання про залучення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербу Віталія Миколайовича, оскільки при укладанні спірного договору та вчиненні нотаріального посвідчення зазначеним нотаріусом перевірено правоздатність та дієздатність сторін договору - ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод";

- у задоволенні клопотання відповідача-1 про витребування на підставі ст. 38 ГПК України доказів у слідчого УФР ГУ ДФС у Запорізькій області Гайдара А.В., а саме - копій усіх протоколів Наглядової ради, Правління, загальних зборів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", які були вилучені у ПАТ "Банк Кредит Дніпро" в рамках розслідування кримінальної справи № 0000053.

Також, ТОВ "Енергомаш-Інвест" зазначає, що доводи позивача відносно відсутності розміщення інформації щодо розгляду питань на загальних зборах акціонерів питання про затвердження правочинів, щодо яких є інтерес у членів наглядової ради на сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є безпідставними, так як вказане не було передбачено чинним законодавством.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1298 від 29.09.2016 р., у зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Склярук О.І. на дату слухання справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/719/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.09.2016 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. - головуючий суддя, судді - М'ясищев А.М., Сгара Е.В.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1685 від 09.12.2016 р., у зв'язку з припиненням повноважень судді-члена колегії М'ясищева А.М. на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 р. про його звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку та неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії Сгарою Е.В. через тимчасову непрацездатність на дату слухання справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/719/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2016 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. - головуючий суддя, судді - Ушенко Л.В., Геза Т.Д.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Згідно з п. 9-2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 р. "Про практику застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги; можливості продовження цього строку законом не передбачено.

У матеріалах справи наявне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький емальпосуд" про залучення до участі у справі його як відповідача, на підставі договору про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р.

З метою повного та всебічного розгляду даної справи судовою колегією залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький емальпосуд" в якості відповідача-5 (далі - ТОВ "Запорізький емальпосуд", відповідач-5), про що зазначено в ухвалі Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2016 р.

Позивач та представник позивача в судових засіданнях підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 та заперечили проти апеляційної скарги ТОВ "Енергомаш-Інвест" за доводами, викладеними у запереченнях на відзив відповідача-2 б/н від 21.11.2016 р., запереченнях на апеляційну скаргу відповідача-2 та відзиві на заперечення ТОВ "ТД "Метизи" б/н від 21.11.2016 р., поясненнях щодо порушених корпоративних прав та механізму їх відновлення б/н від 12.12.2016 р.

Представник відповідача-1 в судових засіданнях 22.08.2016 р., 03.10.2016 р. проти апеляційної скарги позивача заперечив за доводами, викладеними у запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 № 118/3468 від 18.08.2016 р. та підтримав позицію відповідача-2 за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Енергомаш-Інвест" № 121/3468 від 18.08.2016 р. та відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Енергомаш-Інвест" № 137/3468 від 18.11.2016 р.

Представник відповідача-2 в судових засіданнях 22.08.2016 р., 03.10.2016 р. проти апеляційної скарги позивача заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 б/н від 28.09.2016 р.

Відповідач-3 проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 заперечив за доводами, викладеними у запереченнях на вказану апеляційну скаргу б/н від 16.08.2016 р.

Представник відповідача-4 у судових засіданнях 03.10.2016 р., 12.12.2016 р., 19.12.2016 р. проти апеляційної скарги позивача заперечив за доводами, викладеними у поясненнях б/н від 19.08.2016 р.

Відповідач-5 заперечив проти апеляційної скарги позивача за доводами, викладеними у відзиві на апеляційні скарги позивача та відповідача-2 № 13 від 08.12.2016 р.

Представники відповідача-3 та відповідача-5 у судові засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1, відповідача-2, відповідача-4, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідача-2 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Позивач обґрунтовує своє звернення до господарського суду згідно ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р., так як він є акціонером ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод".

Загальний обсяг акцій ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", який належить позивачу складає 40 036 шт (22,8213 %), про що свідчить виписка про стан рахунку у цінних паперах № 032577.

Так, в травні 2015 року позивач дізнався, що господарським судом Запорізької області в 2013 році порушено справу про банкрутство ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" за № 908/3468/13-г.

Проте, в порушення норм процесуального права суд першої інстанції не повідомляв позивача як співвласника підприємства про порушення провадження у справі про банкрутство, визнання підприємства банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури і лише при помилковому допуску позивача до ознайомлення з матеріалами справи № 908/3468/13-г ним були встановлені правочини, укладені з ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", які, на думку позивача, сприяли погіршенню фінансового стану відповідача-1 та доведення його до банкрутства, у зв'язку з чим спір у даній справі безпосередньо пов'язаний із захистом корпоративних прав та інтересів ОСОБА_7

Відповідно до листа Публічного акціонерного товариства "Українська біржа" № 4764/01/15 від 03.12.2015 р. (т. 1 , а.с. 75) останній біржовий контракт, з акціями простими іменними ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", перед виключенням цінних паперів з біржового списку, було укладено 30.12.2013 р. У вказаному листі також зазначено, що за 2013 рік було укладено 270 біржових контрактів, де середня ринкова ціна 1 акції складала 500 грн. 00 коп.

Таким чином, оскільки статутний капітал відповідача-1 розподілений на 183 048 шт акцій, ринкова вартість яких на початок банкрутства в середньому визначена в 500 грн. 00 коп., то ринкова вартість акцій відповідача складала 91 524 000 грн. 00 коп., відтак, ринкова вартість 40 036 шт акцій позивача на початок банкрутства підприємства відповідача-1 складала 20 018 000 грн. 00 коп.

На теперішній час вартість акцій позивача є нульовою, оскільки розпорядженням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 65-КФ-З від 07.08.2015 р. зупинено обіг акцій ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод".

Позивач посилається на те, що не має можливості отримати після ліквідації ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" частини його майна або вартості частини майна ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", так як в результаті банкрутства була погашена заборгованість тільки перед першою чергою кредиторів, а також не були сплачені в повному обсязі податки, про що свідчить порушене провадження у кримінальній справі по ст. 212 Кримінального кодексу України.

Разом з тим позивач вважає, що ним не пропущений строк позовної давності щодо оскарження оспорюваного правочину, у зв'язку з тим, що про вказаний правочин ОСОБА_7 дізнався лише у 2015 році.

З огляду на викладене, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду, оскільки даний спір виходить з немайнових корпоративних відносин та підлягає розгляду в окремому позовному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2008 р. між ЗАТ Комерційний банк "Кредит-Дніпро" (правонаступником якого є відповідач-4) та ТОВ "ТД "Метизи" укладено кредитний договір № 050508-КЛВ, за умовами якого Банк зобов'язався відкрити ТОВ "ТД "Метизи" відкличну відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України в межах загальної суми 6000000 грн., а відповідач-3 зобов'язався повернути кредит не пізніше 04.05.2009 р. та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах передбачених договором.

Також, між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "ТД "Метизи" 01.09.2010 р. укладено договір № 010910 про зміну кредитного договору, відповідно до якого договір № 050508-КЛВ від 05.05.2008 р. викладено в новій редакції, відповідно до якої Банк зобов'язався надати позичальнику кредити (транші) в національній валюті України, в межах загальної суми 1 500 000 грн. 00 коп. на основі договорів про надання кредиту (траншу) до договору, які є невід'ємною частиною.

Згідно умов кредитного договору (в редакції договору № 301210 "Про зміни кредитного договору № 050508-КЛВ від 05.05.2008 р." від 30.12.2010 р.) Банк зобов'язався надати позичальнику кредити (транші) в національній валюті України, в межах загальної суми 3 500 000 грн. 00 коп. на основі договорів про надання кредиту (траншу) до договору, які є невід'ємною частиною.

Договором від 15.06.2012 р. про зміну кредитного договору кінцеву дату повернення кредиту визначено15 липня 2012 р.

На забезпечення виконання ТОВ "ТД "Метизи" умов кредитного договору № 050508-КЛВ від 05.05.2008 р. між ЗАТ КБ "Кредит-Дніпро" та ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" (правонаступником якого є відповідач-1), як заставодавцем, укладено договір застави № 050508-Z (далі - договір застави).

До договору застави укладені договори про зміну від 30.12.2010 р., від 29.04.2011 р., від 01.09.2011 р., від 08.10.2011 р., від 23.12.2011 р., від 07.03.2012 р., від 29.04.2012 р., від 15.05.2012 р., від 12.07.2012 р., які є невід'ємними частинами договору застави.

Відповідно до п. 1.1. договору про зміну від 30.12.2010 р. договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. згідно з кредитним договором № 050508-КЛВ від 05.05.2008 р. заставодержатель (відповідач-4) надав ТОВ "ТД "Метизи" (відповідачу-3) поновлювану траншеву кредитну лінію для поповнення обігових коштів, з лімітом кредитування у сумі 3 500 000 грн. 00 коп., відповідно до п. 1.1. кредитного договору-1, зі строком погашення отриманих кредитів 01 вересня 2011 року, відповідно до п. 1.2. кредитного договору-1.

Згідно кредитним договором № 301210-КЛВ від 30.12.2010 р. заставодержатель (відповідач-4) надав заставодавцю (відповідачу-1) відновлювану кредитну лінію для поповнення обігових коштів, з лімітом кредитування у сумі 1 900 000 грн. 00 коп. зі строком погашення отриманих кредитів 29 грудня 2011 року, відповідно до п. 1.1. кредитного договору-2.

Тобто, договір застави у новій редакції додатково забезпечив власне зобов'язання ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" перед Банком за кредитним договором № 301210-КЛВ від 20.12.2010 р., заставна вартість майна значно збільшилася та склала 3076363,68 грн.

Таким чином, оспорюваний позивачем правочин, викладений в новій редакції (договір про зміну від 30.12.2010 р.), та з урахуванням змін 29.04.2011 р., від 01.09.2011 р., від 08.10.2011 р., від 23.12.2011 р., від 07.03.2012 р., від 29.04.2012 р., від 15.05.2012 р., від 12.07.2012 р. фактично забезпечував виконання зобов'язань як за кредитним договором № 050508-КЛВ від 05.05.2008 р., укладеного між ЗАТ "КБ "Кредит-Дніпро" та ТОВ "ТД "Метизи", так і кредитного договору № 301210-КЛВ від 30.12.2010 р., укладеного між ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" та ЗАТ "КБ "Кредит-Дніпро".

При цьому позивач не заявляв вимоги щодо визнання недійсним договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. в частині забезпечення власних зобов'язань ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" по кредитному договору тим же заставним майном, однак просить визнати недійсним оспорюваний договір в повному обсязі.

В подальшому договором розірвання 24.07.2014 р. до договору застави рухомого майна № 050508-Z від, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., 05.05.2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 1474, договір застави за згодою сторін договору розірвано.

Судова колегія звертає увагу на те, що розірвання договору не виключає надання належної правової оцінки договору на предмет недійсності в разі виникнення такого спору.

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовом про визнання договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. (зі змінами та доповненнями) недійсним, обґрунтував свою позицію тим, що угода є недійсною відповідно до положень ч. 1 ст. 92, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р., оскільки рішення про укладання спірного договору прийнято не загальними зборами відповідача-1, а Наглядовою радою відповідача-1, більшість членів якої є членами однієї сім'ї, тому являються заінтересованими особами.

Крім того, позивач посилається на порушення його корпоративних прав у зв'язку з банкрутством відповідача-1, що, на його думку, відбулося за допомогою вчинення незаконних правочинів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В ч.1, п.2 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України встановлено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р. згідно першої редакції, особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, вважається посадова особа органів товариства та її афілійована особа (особи), акціонер, який одноосібно або разом з афілійованими особами володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, якщо зазначена особа (особи - разом або окремо) відповідає принаймні одній із таких ознак: є стороною такого правочину, бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва товариства посадовими особами), отримує винагороду за вчинення такого правочину від товариства (посадових осіб товариства) або від особи, яка є стороною правочину; внаслідок такого правочину придбає майно чи заінтересована в інших результатах виконання правочину; є афілійованою особою юридичної особи, яка є стороною правочину або бере участь у правочині як представник чи посередник, або отримує винагороду від товариства чи від особи, що є стороною правочину, або внаслідок такого правочину придбає майно чи буде користуватися іншими результатами виконання правочину.

Особа, заінтересована у вчиненні правочину, зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту виникнення в неї заінтересованості поінформувати той орган, членом якого вона є, виконавчий орган та наглядову раду про наявність у неї такої заінтересованості.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р. афілійовані одна щодо іншої особи (далі - афілійовані особи): юридичні особи, за умови, що одна з них здійснює контроль над іншою чи обидві перебувають під контролем третьої особи; члени сім'ї фізичної особи - чоловік (дружина), а також батьки (усиновителі), опікуни (піклувальники), брати, сестри, діти та їхні чоловіки (дружини), які спільно провадять господарську діяльність; фізична особа та члени її сім'ї, які спільно провадять господарську діяльність, і юридична особа, якщо ця фізична особа та/або члени її сім'ї здійснюють контроль над юридичною особою.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно з протоколом № 11 загальних зборів акціонерів ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" від 15.03.2005 р. за результатами розгляду питання порядку денного "Переобрання Наглядової ради" зборами прийнято рішення обрати до Наглядової ради ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19

Відповідно до п. 7.13 Статуту ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" Наглядова рада обирається загальними зборами акціонерів у кількості не менше ніж 5 членів строком на 5 років.

Згідно з протоколом № 16 загальних зборів акціонерів ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" від 16.03.2010 р. членами наглядової ради обрано ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_18, ОСОБА_16 та ОСОБА_21

За змістом протоколу № 18 річних загальних зборів акціонерів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" від 24.07.2012 р. Наглядова рада станом на той момент діяла у тому ж складі (обрана рішенням зборів від 16.03.2010 р.).

Позивач стверджує, що ОСОБА_20 увійшов до складу Наглядової ради (з виведенням ОСОБА_15.) за рішенням загальних зборів від 18.03.2008 р., проте, відповідний протокол від 18.03.2008 р. в матеріалах справи відсутній.

З листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Дніпропетровській області № 2246/03.1-38 від 17.05.2016 р. вбачається, що ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 (до реєстрації шлюбів - ОСОБА_17), ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначене підтверджено наданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Дніпропетровській області засвідченими копіями актів цивільного стану: про народження ОСОБА_17 № 2175 від 05.09.1974 та про народження ОСОБА_22 № 1775 від 01.10.1978, про шлюб № 455 від 26.10.1996 між ОСОБА_23 та ОСОБА_22 (після шлюбу прізвище ОСОБА_23) та розірвання шлюбу № 601 від 25.10.2001 між ОСОБА_24 (дівоче прізвище ОСОБА_22) та ОСОБА_23, про шлюб № 572 від 27.11.2004 між ОСОБА_25 та ОСОБА_24 (дівоче прізвище ОСОБА_22, а після шлюбу - ОСОБА_25), які долучено до матеріалів справи.

Крім того, згідно із даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців станом на 28.05.2009 (дату укладення спірного договору) ОСОБА_18 являвся засновником (50 %), а його син ОСОБА_17 - керівником (генеральним директором) ТОВ "ТД "Метизи".

Отже, три члени Наглядової ради відповідача-1 (тобто більшість голосів), перебувають у родинних стосунках.

Як зазначено вище, спірний договір застави укладено 05.05.2008 р., тоді як Закон України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р. набрав чинності з 29.04.2009 р., тому висновок суду першої інстанції щодо порушення порядку укладення спірного договору, передбаченого ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р., є помилковим з огляду на приписи ч. 2 ст. 5 ЦК України, відповідно до яких акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Статут ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору не містив обмеження щодо необхідності надання згоди саме загальними зборами акціонерів у разі наявності заінтересованості у членів Правління або Наглядової Ради та особистої заінтересованості в укладенні вищевказаного договору застави.

Посилання позивача на ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р. є необґрунтованими, оскільки договір застави був укладений до набрання чинності зазначеним Законом України.

Діюча редакція Закону України "Про господарські товариства" № 1576-ХІІ від 19.09.1991 р. на момент укладення договору застави не містила зазначеної норми.

Більш того, позивач не зазначив, які саме порушення законодавства були порушені сторонами договору при його укладенні, а посилання на положення ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р. є безпідставним, оскільки, як вже зазначалось, даний Закон України на момент укладення оспорюваного договору не був прийнятий.

Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

З матеріалів справи також вбачається, що між ПАТ "Банк Кредит Дніпро", як первісним кредитором, та ТОВ "Енергомаш-Інвест", як новим кредитором, укладено договір відступлення права вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р. за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитор, а новий кредитор набуває права вимоги, належне первісному кредитору, і стає кредитором за кредитним договором № 050508-КЛВ від 05.05.2008 р.

Також, умовами п. 6 вказаного договору визначено, що до нового кредитора переходять усі права, які забезпечують виконання зобов'язання боржника, а саме - право заставодержателя за договором застави № 050508-Z від 05.05.2008 р., право кредитора поруки № 260509-П від 26.05.2009 р.

За актом приймання-передачі б/н від 05.09.2013 р. ПАТ "Банк Кредит Дніпро" передало документи, а ТОВ "Енергомаш-Інвест" прийнято дані документи.

Зазначений акт приймання-передачі скріплений підписами повноважних представників сторін та печатками підприємств.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

В подальшому між ТОВ "Енергомаш-Інвест", як первісним кредитором, та ТОВ "Запорізький емальпосуд", як новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р., відповідно до умов якого з метою погашення заборгованості боржника - ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", первісним кредитором передаються права за кредитним договором № 050508-КЛВ від 30.12.2008 р., а новим кредитором приймаються на себе, у порядку та на умовах по даному договору, право вимоги по зобов'язанням боржника.

На виконання умов договору про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р. ТОВ "Енергомаш-Інвест" та ТОВ "Запорізький емальпосуд" складено акт приймання-передачі документів № 1 від 12.03.2015 р., який підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

В матеріалах справи наявні засвідчені належним чином копії договору про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р. та акту приймання-передачі документів № 1 від 12.03.2015 р.

Місцевий господарський суд зазначені обставини не врахував, що призвело до прийняття неправильного рішення, тому рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2016 р. підлягає скасуванню, а вимоги позивача визнанню необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо порушення прав позивача як акціонера ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", то, на думку апеляційної інстанції, позивачем не доведено порушення корпоративних прав позивача при укладенні оспорюваного договору з огляду на викладені в постанові мотиви.

Крім того, господарським судом Запорізької області не повністю розглянуто договірні правовідношення сторін, не залучено відповідача-5 до участі у даній справі, внаслідок неврахування укладеного 12.03.2015 р. договору про відступлення права вимоги № 2/03-15 У між ТОВ "Енергомаш-Інвест" та ТОВ "Запорізький емальпосуд", що, як і договір про відступлення права вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р., є похідним від спірного договору поруки та безпосередньо пов'язаним із ним.

Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ "Енергомаш-Інвест" судова колегія зазначає наступне.

Відповідач-2 вважає, що при розгляді даної справи місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права, а саме: судом необґрунтовано відмовлено ТОВ "Енергомаш-Інвест" в наступних клопотаннях:

- про здійснення заміни неналежного відповідача-2 у справі № 908/719/16 належним відповідачем - ТОВ "Запорізький емальпосуд";

- про сплив строку позовної давності в пред'явленні позивачем позову до суду.

ТОВ "Енергомаш-Інвест" стверджує, що необґрунтована відмова господарського суду Запорізької області у задоволенні заявлених клопотань призвела до неповного з'ясування судом фактичних обставин справи, що мають важливе значення для встановлення істини по справі, що сприяло прийняттю незаконного та необґрунтованого рішення у даній справі.

Відповідач-2 вважає, що укладений договір застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. (із змінами та доповненнями) між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", право вимоги за яким передано ТОВ "Енергомаш-Інвест" відповідно до договору про відступлення права вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р., на який посилався позивач, жодним чином не впливає на права та обов'язки позивача, відтак, не порушує прав ОСОБА_7

Тобто, сторони, укладаючи спірний договір застави, діяли в своїх інтересах, не зачіпаючи прав та інтересів ОСОБА_7

В подальшому, на думку відповідача-2, укладаючи договір про відступлення права вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р., відповідно до якого право вимоги передано ТОВ "Енергомаш-Інвест" так само не порушено прав та інтересів позивача.

Твердження відповідача-2 про те, що вирішення питання щодо укладання спірного договору застави було здійснено в межах компетенції Наглядової ради відповідача-1 та не мало бути винесено на розгляд загальних зборів акціонерів відповідача-1 є безпідставними, оскільки матеріалами справи доведено неправомірність вчинення даного правочину, з огляду на приписи Закону України "Про акціонерні товариства".

Заяви відповідача-2 та відповідача-3 про сплив строку позовної давності судовою колегією оцінюється критично.

Також, в апеляційній скарзі ТОВ "Енергомаш-Інвест" посилається на те, що ним та відповідачем-1 неодноразово було заявлено у судових засіданнях про сплив строку позовної давності в пред'явленні позову до суду, які місцевим господарським судом не були враховані.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи зі змісту ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, при цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п. 3, п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

При цьому, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

За приписами абз. 2 п. 2.1. зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

За приписами ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідач-2 зазначає, що позивач в позовній заяві посилався на ті обставини, що про вищевказаний правочин дізнався при ознайомленні із судовою справою про банкрутство ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", яке було здійснене в червні 2015 року, у зв'язку з чим позивачем не пропущений термін позовної давності стосовно оскарження оспорюваного правочину.

ТОВ "Енергомаш-Інвест" стверджує, що ОСОБА_7 як акціонер відповідача-1 був присутній на загальних зборах акціонерів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", які проводилися відповідачем-1 до порушення справи про банкрутство відносно ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод".

Відповідачем-2 не заперечується, що позивач був акціонером відповідача-1, загальний обсяг акцій ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", що належали йому згідно виписки про стан рахунку у цінних паперах № 032577, складав 40 036 шт (22,8213 %).

Проте, за твердженням відповідача-2 позивач брав активну участь у загальних зборах акціонерів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" та цікавився діяльністю ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", про що свідчать наявні в матеріалах справи протоколи загальних зборів акціонерів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", а саме: протокол № 11 від 15.03.2005 р., № 12 від 15.03.2006 р., № 13 від 15.03.2007 р., № 15 від 17.03.2009 р., № 17 від 22.03.2011 р., № 18 від 24.07.2012 р.

Отже, розгляд питання щодо попереднього схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом одного року з дня проведення загальних зборів акціонерів, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної вартості були відображені тільки в протоколах загальних зборів акціонерів відповідача-1 починаючи з 2011 р. - протоколи № 17 від 22.03.2011 р., № 18 від 24.07.2012 р. відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, відповідач-2 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що вже з 22.03.2011 р. позивач міг дізнатися про значні правочини, в тому числі і про оскаржуваний в даній справі правочин та оспорити їх в судовому порядку.

Крім того, відповідач-1 співпрацював з ТОВ "ТД "Метизи", та про що достовірно було відомо позивачу.

Господарським судом Запорізької області 21.11.2013 р. було порушено провадження у справі про банкрутство відповідача-1, про що було офіційно опубліковано.

Так, повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури опубліковано 30.03.2015 р. за № 16340 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Таким чином, на думку відповідача-2, посилання позивача на той факт, що він тільки у 2015 році дізнався про справу про банкрутство відповідача-1, яка тривала певний час, не відповідає дійсності.

Водночас, доказів того, з яких саме причин ОСОБА_7 не міг дізнатися про скрутне становище відповідача-1, раніше, ніж порушено справу про банкрутство, позивач суду першої не надав, але з вищевказаних протоколів загальних зборів акціонерів відповідача-1 вбачається, що позивач знав про дані факти ще з березня 2011 року.

Відомостей щодо заявлення відповідачем-2 та відповідачем-3 письмового клопотання про застосування позовної давності, в розумінні приписів чинного процесуального законодавства, в процесі розгляду місцевим господарським судом справи № 908/719/16 матеріали даної справи не містять, тому зазначені заяви відповідача-2 і відповідача-3 судом апеляційної інстанції відхиляються за необґрунтованістю.

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи, відповідачем-2 було заявлено клопотання щодо здійснення заміни неналежного відповідача-2 - ТОВ "Енергомаш-Інвест" у справі № 908/719/16 належним відповідачем - ТОВ "Запорізький емальпосуд", та залучення до матеріалів даної справи в якості письмових доказів наступні документи: копію договору про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р., укладеного між ТОВ "Енергомаш-Інвест" та ТОВ "Запорізький емальпосуд" з копією акту приймання-передачі документів № 1 від 12.03.2015 р. за вказаним договором, яке господарським судом Запорізької області залишено без задоволення.

Підставами для заявленого вказаного клопотання відповідач-2 визначав те, що укладений договір застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. (зі змінами та доповненнями) між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", право вимоги за яким передано ТОВ "Енергомаш-Інвест" відповідно до договору про відступлення права вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р., базується на забезпеченні власних зобов'язань заставодавця за кредитним договором № 050508- Z від 05.05.2008 р., право вимоги по якому ТОВ "Енергомаш-Інвест" було передано ТОВ "Запорізький емальпосуд" за договором про відступлення права вимоги № 0/03-15 У від 12.03.2015 р., що підтверджується актом приймання-передачі документів № 1 від 12.03.2015 р. за цим договором № 2/03-15 У від 12.03.2015 р. про відступлення права вимоги.

Оскільки позивачем поданий позов про визнання недійсним договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. (із змінами та доповненнями) між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" право вимоги за яким передано ТОВ "Енергомаш-Інвест" відповідно до договору про відступлення права вимоги № 250713/1 від 25.07.2013 р., ТОВ "Енергомаш-Інвест", в свою чергу, передало право вимоги ТОВ "Запорізький емальпосуд" за договором про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р., тому, на думку відповідача-2, ТОВ "Енергомаш-Інвест" є неналежним відповідачем у даній справі, даний спір суттєво зачіпає права та інтереси ТОВ "Запорізький емальпосуд", як сторони за договором.

Таким чином, відповідач-2 вважає за доцільне здійснення заміни неналежного відповідача - ТОВ "Енергомаш-Інвест" у даній справі належним відповідачем - ТОВ "Запорізький емальпосуд".

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача-2 про здійснення заміни неналежного відповідача-2 належним відповідачем - ТОВ "Запорізький емальпосуд", оскільки за договором про відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р. до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 050508-КЛВ від 30.12.2008 р. з огляду на наступне.

Як зазначено вище, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2016 р. залучено до участі у справі ТОВ "Запорізький емальпосуд" в якості відповідача-5.

Відповідно до абз. 5, 6, 8 п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу. Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

В матеріалах справи містяться засвідчені належним чином копії договору відступлення права вимоги № 2/03-15 У від 12.03.2015 р., які надані відповідачем-2 та відповідачем-5 (т. 4, а.с. 41-44, 48-51).

Невідповідність зазначених копій оригіналу сторонами не оспорюється.

Крім того, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 про витребування на підставі ст. 38 ГПК України доказів у слідчого УФР ГУ ДФС у Запорізькій області Гайдара А.В., а саме - копій усіх протоколів Наглядової ради, Правління, загальних зборів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", які були вилучені у ПАТ "Банк Кредит Дніпро" в рамках розслідування кримінальної справи № 0000053, оскільки матеріали даної справи є достатніми для вирішення спору по суті, а також у задоволенні клопотання відповідача-2 про залучення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербу Віталія Миколайовича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, так як судова колегія не вбачає належних підстав для здійснення таких процесуальних дій.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла вважає, що господарський суд Запорізької області дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості вимог позивача з посиланням на ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VІ від 19.09.2008 р. з огляду на мотиви суду апеляційної інстанції, зазначені у постанові, тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача-2, спростовуються наведеними в матеріалах справи доказами, тому судовою колегією відхиляються за необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг ОСОБА_7 та ТОВ "Енергомаш-Інвест" покладаються на заявників скарг.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2016 р. у справі № 908/719/16 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2016 р. у справі № 908/719/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2016 р. у справі № 908/719/16 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи", Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький емальпосуд" про визнання недійсним договору застави № 050508-Z від 05.05.2008 р. із усіма змінами та доповненнями, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та Публічним акціонерним товариством "Запорізький сталепрокатний завод" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді Л.В. Ушенко

Т.Д. Геза