Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?20? грудня 2016 року справа № 927/1093/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик,

юридична адреса: вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088

поштова адреса: вул. Квітнева, 17, м. Чернігів, 14026

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_1,

вул. Гагаріна, буд. 11, с. Хмільниця, Чернігівський район, Чернігівська область, 15510

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 4738,06 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № б/ н від 29.07.2016, представник

від відповідача: не зявився

В судовому засіданні 20.12.2016 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик подано позов до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 4738,06 грн., з якої 3641,22 грн. сума основного боргу, 254,88 грн. сума штрафу та 841,96 грн. відсотків річних за період 14.09.2015 по 09.11.2016. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору поставки від 20.08.2015 за № 1785.

Позивач у судовому засіданні 20.12.2016 повідомив суд про погашення відповідачем суми основного боргу у розмірі 3641,22 грн. після порушення провадження по справі, у звязку з чим просив припинити провадження по справі в цій частині. В підтвердження оплати останнім надано до матеріалів справи належним чином завірену копію платіжного доручення від 14.12.2016 № 02РL515753 (а.с.39). В іншій частині позивач позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача 254,88 грн штрафу та 841,96 грн. відсотків річних та покласти на відповідача судовий збір (а.с.36, 39).

Відповідач відзив на позов не надав, проти позову не заперечив, у судовому засіданні 30.11.2016 відповідач позовні вимоги визнав та заявив про свій намір погасити наявну заборгованість, у звязку з чим розгляд справи був відкладений ухвалою суду від 30.11.2016 до 20.12.2016 (а.с.30-31).У судове засідання 20.12.2016 відповідач не зявився, повноважного представника не направив, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.32, 35).

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання та не надання ним відзиву на позов,не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд , -

в с т а н о в и в:

20 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик (постачальник, позивач по справі) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (покупець, відповідач по справі) укладено договір поставки № 1785, за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність покупця алкогольні напої (надалі - товар), а покупець зобовязався прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього договору (п. 1.1 договору) (а.с. 21).

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що найменування, кількість, асортимент товару визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар. Покупець має право здійснити замовлення в усній формі або за допомогою факсимільного, електронного чи поштового звязку. (п.п. 3.2-3.3 договору).

Постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання товару, при узгодженні замовлення на товар (п. 3.1 договору). Постачальник зобовязується поставити товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також в засвідчених покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена в засвідчених покупцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру (п. 3.2 договору).

Виходячи з умов п. 3.6 договору, покупець зобовязався до моменту першої поставки надати постачальникові повідомлення зі зразками підписів осіб уповноважених приймати товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразки печаток (штампів). Підпис особи уповноваженої приймати товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у повідомленні наданому покупцем, вважається достатнім доказом того, що товар прийнятий уповноваженою особою покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою (штампом). Наявність на товаросупроводжувальних документах печатки (штампу), зразки яких було попередньо надано покупцем, є належним доказом того, що товар прийнятий уповноваженою особою покупця, навіть якщо зразок підпису особи зазначений у повідомленні не збігається з тим, який наявний на товаросупроводжувальних документах.

Ризик випадкової загибелі чи/або пошкодження товару переходить до покупця з моменту передачі йому товару згідно накладних (п.3.5 договору).

У відповідності до п.п. 5.2, 5.3 договору ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар. Загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, який постачальник поставив покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на товар.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановленого договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 вказаного Кодексу визначає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивачем, відповідно до видаткових накладних № 43547/38522 від 22.08.2015 на суму 1055,58грн. та № 44375/39129 від 27.08.2015 на суму 2585,64 грн. (а.с. 20, 37) поставлено, а відповідачем ОСОБА_1 отримано товар на загальну суму 3641,22 грн.

Згідно п. 6.1 договору розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін шляхом попередньої оплати. Датою оплати покупцем вартості отриманого від постачальника товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок постачальника (п. 6.2).

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар його після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з умов п. 6.1 договору кінцевий строк оплати вартості поставленого товару згідно видаткових накладних № 43547/38522 від 22.08.2015настав 08.09.2015, № 44375/39129 від 27.08.2015 11.09.2015.

Заборгованість відповідача в сумі 3641,22 грн. також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків сторін станом на 31.12.2015, що підписаний обома сторонами (а.с.22).

Відповідач у судовому засіданні 30.11.2016 визнав наявність заборгованості в повному розмірі .

Позивач в судовому засіданні 20.12.2016 повідомив суд про погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 3641,22 грн., про що надав належним чином завірену копію платіжного доручення від 14.12.2016 за № 02РL515753. Враховуючи зазначене, позивач просив припинити провадження по справі в частині стягнення основного боргу на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (а.с.39).

За приписами п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору. Пунктом 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК можливе лише у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив своє існування в процесі розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем погашено суму основного боргу в сумі 3641,22 грн. станом на 15.12.2016 р., тобто після порушення провадження по справі , а тому клопотання позивача підлягає задоволенню, а провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 3641,22 грн. припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно п. 7.1 договору, у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9.2 договору, у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобовязаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Згідно п. 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 р. (із змінами та доповненнями), сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у звязку з прострочення сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Таким чином, виклавши пункт 9.2 договору у зазначеній вище редакції, сторони дійшли згоди збільшити розмір відсотків річних, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення ним платежів за договором до 20% від суми боргу за весь період прострочення.

Керуючись пунктами 7.1 та 9.2 договору позивачем за прострочення грошових зобовязань нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 254,88 грн. (7% від суми боргу) та 841,96 грн. відсотків річних за період з 14.09.2015 по 09.11.2016.

Враховуючи, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, суд, перевіривши розрахунок позивача, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу та відсотків річних в повному обсязі в сумі 254,88 грн. та 841,96 грн. відповідно.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 3641,22 грн. припинити.

2. В іншій частині позов задовольнити.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (15510, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Хмільниця, вул. Гагаріна, 11, код НОМЕР_1, з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, буд. 42, , р/р 1730 в АТ УкрСиббанк, МФО 351005) 254,88 грн. штрафу, 841,96 грн. відсотків річних та 1378,00 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 21.12.16.

Суддя І.Г.Мурашко