ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 Справа № 917/1640/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Ст.Поділ, 5, м. Полтава, 36022 в особі Полтавської філії міських електромереж, вул. М.Бірюзова, 47А, м. Полтава, 36000

до Полтавського обласного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України, вул. Комарова, 1, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751

про стягнення 9 748,27 грн.

Суддя Мацко О.С.

Представники у судовому засіданні:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10-74/9191 від 03.08.2016 року

від відповідача: відсутні

13.12.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення 9 748,27 грн., з яких: 739,19 грн. - пені, 66,16 грн. - 3% річних, 8 942,92 грн. санкції за споживання електроенергії понад договірну величину (за травень 2016р.).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Відповідач представництво в судове засідання не забезпечив.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична адреса відповідача значиться: вул. Комарова, 1, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 35751 (а.с. 70-71). Ухвали суду від 13.10.2016р. та від 10.11.2016р., яка направлялись відповідачу на юридичну адресу були повернуті органом зв'язку як неотримані адресатом з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Судом враховується, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином (див. ч. 3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд двічі повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

15.05.2008р. укладено договір № 287 про постачання електричної енергії (далі - Договір) між структурним підрозділом ВАТ «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії ВАТ Полтаваобленерго (далі за текстом позивач, постачальник) та Полтавським обласним спортивно-технічним клубом товариства сприяння обороні України (далі за текстом відповідач, споживач).

Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Полтаваобленерго» від 20.04.2011р. було змінено організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго».

Відповідно до Розділу 1 договору, Позивач продає електричну енергію (як різновид товару) Відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю 70 кВт, а Відповідач оплачує Позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Позивач зазначає, що в період з 01.05.2016р. по 31.08.2016р. відповідач постійно споживав електричну енергію на підставі вищезазначеного Договору, а оплата за спожиту електричну енергію за цей період ним проводилась несвоєчасно, в зв'язку з чим останньому на підставі п.п. 4.2.1 договору, ОСОБА_2 України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями), ст.ст. 549, 625 Цивільного кодексу України були нараховані штрафні санкції в сумі 739,19 грн. - пені, 66,16 грн. - 3% річних.

Також, відповідно до Додатку №1 «Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу» до Договору Позивачем та Відповідачем були узгоджені обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії Відповідачу на травень місяць 2016р. в обсязі - 1,0 тис. кВт/год.

Фактично спожита електрична енергія Відповідача, що підтверджується Актом про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) за травень 2016р. склала - 6308 кВт.год.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 ОСОБА_2 України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. №575/97-ВР споживачі, у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Також, відповідно до п.7 Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою КМУ від 24.03.1999р. №441 (в редакції постанови КМУ від 09.04.2002р. №475) (далі - Порядок) місцеві енергопостачальні організації визначають граничні величини споживання електричної енергії для споживачів, які отримують електричну енергію на підставі двосторонніх угод, передбачених нормативними документами, - в обсязі, передбаченому відповідними угодами. II. 11 Порядку визначено граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором між місцевою енергопостачальною організацією та споживачем. П. 13 Порядку зазначено, що споживачі у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності несуть відповідальність згідно з частинами п'ятою і шостою ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику».

Згідно з п. 6.14, п. 6.16 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996р. №28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442 (із змінами) (далі - ПКЕЕ), п. 5.1, п. 5.2 Договору та абз. З, 4 п.7 додатку №2 «Порядок розрахунків» до Договору Відповідачу нараховано санкцію за споживання електроенергії понад договірну величину за травень 2016р. в розмірі 8 942,92 грн.

Згідно абз. З п. 7 Додатку №2 до Договору перевищення договірної величини споживання електроенергії визначається як різниця між фактично спожитою і договірною величиною.

За наведеного, Позивачем було визначено обсяг перевищення договірної величини та розмір санкції за спірний розрахунковий період наступним чином: 6 308 кВт.год (фактично спожито) - 1,0 тис. кВт.год (договірна величина) = 5 308 кВт.год;

5 308 кВт.год * 0,16848 (тариф травень 2016р.) = 8 942,92 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 9 748,27 грн., з яких: 739,19 грн. - пені, 66,16 грн. - 3% річних, 8 942,92 грн. санкції за споживання електроенергії понад договірну величину (за травень 2016р.).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо надання послуг з постачання енергії. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України оплатив отриману енергію з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порядок розрахунків передбачно додатком №2 до договору. Так, споживач до початку розрахунковог періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня виписки рахунку.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача річних, суд вважає, що позивачем допущені помилки у визначенні дати виникнення у відповідача зобовязань з оплати електричної енергії за травень 2016 р. Так, за травень 2016р. рахунок №А0287 (арк.справи 30) був направлений відповідачу поштою 14.06.2016р. (арк.справи 35 - реєстр поштових відправлень). Дані про дату отримання відповідачем даного рахунку відсутні, тому суд вважає за можливе скористатися Нормативними строками пересилання поштових відправлень, затвердженими Наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013р., згідно якого норматив пересилання кореспонденції по місту становить три дні. Таким чином, датою отримання рахунку вважається 17.06.2016р., останнім днем виконання зобов"язання - 24.06.2016р. Саме виходячи з цієї дати, слід нараховувати річні. За розрахунком суду, стягненню з відповідача, з урахуванням викладеного вище, підлягає 39,48 грн. - 3% річних за період з 25.06.2016р. по 30.08.2016р. (остаточний розрахунок здійснено 31.08.2016р., дата фактичної оплати не входить до періоду, за який нараховуються річні).

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 3 ОСОБА_2 України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 Додатку № 4 до Договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати спожитої теплової енергії споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятора "Ліга: ОСОБА_2 9.1.3", до стягнення підлягає 476,47 грн. пені за період з 25.06.2016р. по 30.08.2016р.

Позовні вимоги про стягнення 8942,92 грн. за перевищення договірних величин споживання електроенергії є правомірними та підлягають задоволенню.

Пунктом 4.1. Правил КЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії всім споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами.

Згідно пункту 10.2. розділу 10 Правил КЕЕ, споживач електричної енергії зобов'язаний: додержуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договорів.

Згідно з п. 5.1 Правил КЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до п.4.4. ПКЕЕ споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

У разі коригування за заявою споживача договірної величини споживання обсягу електричної енергії здійснюється відповідне коригування договірної граничної величини споживання електричної потужності.

Датою коригування вважається дата попередньої оплати додатково заявлених обсягів активної електричної енергії. У разі, якщо договором про постачання електричної енергії попередня оплата не передбачена, датою коригування вважається дата прийняття постачальником електричної енергії рішення про коригування договірних величин на підставі письмового звернення споживача. Для споживача, який розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, та/або споживача постачальника за нерегульованим тарифом, електроустановки якого обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, за дату коригування договірної граничної величини споживання електричної потужності приймається дата отримання постачальником електричної енергії звернення від споживача.

За результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин або обґрунтована відмова здійснення коригування. Повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу споживання та електричної потужності є невід'ємною частиною договору.

Отже, пропозиції споживача щодо коригування договірних величин споживання електричної енергії є пріоритетними за умови здійснення попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником заяви споживача не пізніше строку, встановленого ч. 3 п. 4.4 Правил КЕЕ, та за відсутності заборгованості з оплати спожитої електричної енергії.

Між сторонами також була укладена додаткова угода до договору від 15.05.2008р. №287 (арк.справи 21).

Як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання щодо попередньої оплати заявлених обсягів електричної енергії на травень 2016 року виконав не в повному обсязі. Фактично за травень 2016 р. відповідачем було спожито 6308 тис кВт/год електричної енергії, що підтверджується підписаним сторонами актом про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії від 24.05.2016р. (арк. с. 29).

Отже, викладені обставини та досліджені судом докази свідчать про перевищення відповідачем договірної величини електроспоживання в травні 2016 року, про що відповідачу було надіслано повідомлення та рахунок №С0287 від 24.05.2016р. (арк.справи 31-33), який оплачений не був.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 ОСОБА_2 України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. №575/97-ВР споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до п. 6.16 Правил КЕЕ, обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору.

У пп. 4.2.2 п.4.2 договору встановлена відповідальність споживача за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у вигляді сплати постачальнику двократної вартості різниці фактично спожитих та договірних величин.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України (вул. Комарова, 1, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751, ідентифікаційний код юридичної особи 02721488) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Ст.Поділ, 5, м.Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії (вул. 60 років Жовтня, 8, м. Кременчук, 39601), ідентифікаційний код юридичної особи 25717118 на р/р 0 в ВАТ "Ощадбанк", МФО 331467 9 449,95 грн., з яких: 467,55 грн. - пені, 39,48 грн. - 3% річних, 8 942,92 грн. санкції за споживання електроенергії понад договірну величину (за травень 2016р.); 1335,83 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог у позові відмовити.

Повне рішення складено 19.12.2016

Суддя О.С.Мацко