ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р.Справа № 915/1750/13
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Гладишевої Т.Я.

суддів: Головея В.М, ОСОБА_1

секретар судового засідання: Селиверстова М.В.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача ОСОБА_3, за довіреністю;

від третіх осіб не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2014

по справі №915/1750/13

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ»;

Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне обєднання «Концерн Металіст»,

Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Південна українська компанія»;

про: звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничокомерційне обєднання «Концерн Металіст» та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Південна українська компанія» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

деревообробний цех, літ.А-3 загальною площею 7801,0 кв.м.; цех «Корвет», літ.Б-2 загальною площею 1977,8 кв.м.; цех №8, літ.В-5 загальною площею 7079,8 кв.м.; бойлерну, літ.Г загальною площею 129,6 кв.м.; навіс, літ.Е загальною площею 663,0 кв.м; склад, літ.Ж загальною площею 196,7 кв.м.; склад, літ.З загальною площею 191,9 кв.м.; склад, літ.К загальною площею 364,0 кв.м.; трансформаторну, літ.Л загальною площею 43,8 кв.м.; склад, літ.М загальною площею 207,4 кв.м.; їдальню, літ.Н загальною площею 220,9 кв.м.; покриття I; покриття II-VII; дорогу ХII I-XV, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 28.10.2010 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради (Свідоцтво на право власності видано замість договору купівлі продажу від 06.08.2010 №735) від 22.10.2010 р. за №1363 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» в реєстраційній книзі №40 за номером запису 4457, реєстраційний №31901585;

земельну ділянку загальною площею 42716 кв.м. (кадастровий номер :15:003:0013), яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608113, виданого Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів 06.12.2010 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2010 р., зареєстрованого в реєстрі за №738, рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2010 р. №1370 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21 від 09.12.2010 р.

в рахунок стягнення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Енергобанк»

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Південна українська компанія» за договором про надання кредиту № 29 від 10.07.2008 р. в сумі 15113472,38 грн. (пятнадцять мільйонів сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят дві гривні 38 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15082592,27 грн. (пятнадцять мільйонів вісімдесят дві тисячі пятсот девяносто дві грн. 27 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 30880,11 грн. (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 11 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне обєднання «Концерн «Металіст» за договором про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р. в сумі 15467672,63 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят дві гривні 63 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15436068,49 грн. (пятнадцять мільйонів чотириста тридцять шість тисяч шістдесят вісім грн. 49 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 31604,14 грн. (тридцять одна тисяча шістсот чотири грн. 14 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ» за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. в сумі 22757932,91 грн. (двадцять два мільйони сімсот пятдесят сім тисяч девятсот тридцять дві гривні 91 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 14722580,00 грн. (чотирнадцять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі пятсот вісімдесят грн. 00 коп. ), прострочену заборгованість за відсотками 6741962,02 грн. (шість мільйонів сімсот сорок одна тисяча девятсот шістдесят дві грн. 02 коп.), пеню за прострочення сплати процентів 352355,84 грн. (триста пятдесят дві тисячі триста пятдесят пять грн. 84 коп.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту 941035,04 грн. (девятсот сорок одна тисяча тридцять пять грн. 04 коп.);

шляхом проведення прилюдних торгів в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі акту незалежної оцінки суб'єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позов мотивовано неналежним виконання позичальниками, Товариством з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ», Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничокомерційне обєднання «Концерн Металіст» та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Південна українська компанія», зобовязань за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. та договорами про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р., № 29 від 10.07.2008 р., відповідно; правом Банку звернути стягнення на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» нерухоме майно та земельну ділянку та передане останнім Банку в іпотеку згідно з договором іпотеки від 30.12.2010 р.

Заявою від 18.02.2014 р. № 55/2169 (з урахуванням уточнення до позовної заяви №55/21-83 від 26.02.2014) позивач змінив предмет позову та просив суд в рахунок стягнення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Енергобанк»

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Південна українська компанія» (54010, м. Миколаїв, вул. 7 Поперечна, 3/5, ідентифікаційний код 37264880) за договором про надання кредиту № 29 від 10.07.2008 р. в сумі 23317604,40 грн. (двадцять три мільйони триста сімнадцять тисяч шістсот чотири гривні 40 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15082592,27 грн. (пятнадцять мільйонів вісімдесят дві тисячі пятсот девяносто дві грн. 27 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 7134645,75 грн. (сім мільйонів сто тридцять чотири тисячі шістсот сорок пять грн. 75 коп.), пеню за прострочення сплати процентів 342930,99 грн. (триста сорок дві тисячі девятсот тридцять грн. 99 коп.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту 757435,39 грн. (сімсот пятдесят сім тисяч чотириста тридцять пять грн. 39 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне обєднання «Концерн «Металіст» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, ідентифікаційний код 32819614) за договором про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р. в сумі 15474777,44 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста сімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят сім гривень 44 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15436068,49 грн. (пятнадцять мільйонів чотириста тридцять шість тисяч шістдесят вісім грн. 49 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 38708,95 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот вісім грн. 95 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 15, офіс 6, ідентифікаційний код 37264880) за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. в сумі 22757932,91 грн. (двадцять два мільйони сімсот пятдесят сім тисяч девятсот тридцять дві гривні 91 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 14722580,00 грн. (чотирнадцять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі пятсот вісімдесят грн. 00 коп. ), прострочену заборгованість за відсотками 6741962,02 грн. (шість мільйонів сімсот сорок одна тисяча девятсот шістдесят дві грн. 02 коп.), пеню за прострочення сплати процентів 352355,84 грн. (триста пятдесят дві тисячі триста пятдесят пять грн. 84 коп.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту 941035,04 грн. (девятсот сорок одна тисяча тридцять пять грн. 04 коп.)

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

деревообробний цех, літ.А-3 загальною площею 7801,0 кв.м.; цех «Корвет», літ.Б-2 загальною площею 1977,8 кв.м.; цех №8, літ.В-5 загальною площею 7079,8 кв.м.; бойлерну, літ.Г загальною площею 129,6 кв.м.; навіс, літ.Е загальною площею 663,0 кв.м; склад, літ.Ж загальною площею 196,7 кв.м.; склад, літ.З загальною площею 191,9 кв.м.; склад, літ.К загальною площею 364,0 кв.м.; трансформаторну, літ.Л загальною площею 43,8 кв.м.; склад, літ.М загальною площею 207,4 кв.м.; їдальню, літ.Н загальною площею 220,9 кв.м.; покриття I; покриття II-VII; дорогу ХII I-XV, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 28.10.2010 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради (Свідоцтво на право власності видано замість договору купівлі продажу від 06.08.2010 №735) від 22.10.2010 р. за №1363 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» в реєстраційній книзі №40 за номером запису 4457, реєстраційний №31901585, вартістю 23694430,00 грн.;

земельну ділянку загальною площею 42716 кв.м. (кадастровий номер :15:003:0013), яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608113, виданого Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів 06.12.2010 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2010 р., зареєстрованого в реєстрі за №738, рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2010 р. №1370 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21 від 09.12.2010 р., вартістю 37960943,00 грн.

шляхом визнання за ПАТ «Енергобанк» права власності на зазначений предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2014 р. позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задоволено у повному обсязі, з підстав його обґрунтованості та доведеності.

Не погоджуючись з означеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ» подало апеляційну скаргу, згідно якої просило апеляційний суд рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2014 р. по справі № 915/1750/13 скасувати та прийти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставами для скасування рішення місцевого господарського суду апелянт згідно поданої апеляційної скарги визначає неповне зясування місцевим господарським судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права:

порушення норм ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в частині прийняття заяви про зміну предмету позову, яка подана після початку розгляду справи по суті;

невідповідність резолютивної частини рішення вимогам ст.ст. 1, 2, 21, 54, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України щодо стягнення заборгованості з третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;

порушення норм ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 77 Господарського процесуального кодексу України щодо недотримання принципів змагальності сторін через ненадання часу для ознайомлення зі зміненими позовними вимогами та підготовки заперечень на них;

порушення вимог п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо обмеження нарахування пені шестимісячним строком;

порушення норм ст. 41 Господарського процесуального кодексу України в частині визнання дійсної вартості предмета іпотеки.

Додатково скаржник заявив про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

24.09.2015 р. відповідачем надане клопотання про призначення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи обєкту нерухомості та земельної ділянки. В обґрунтування поданого клопотання ТОВ «Морська транспортна компанія» зазначає, що місцевий суд, визначаючи вартість предмета застави для набуття його у власність ПАТ «Енергобанк» на підставі копії «Отчета №48/02-14 о независимой оценке нежилых зданий и земельного участка, расположенных по пр. Героев Сталинграда, 1Б в г. Николаеве», припустився порушення ст. 41 ГПК України, ст.ст. 1-7, 9-14 Закону України «Про судову експертизу», зокрема, у звязку з тим, що матеріали справи не містять доказів атестації ОСОБА_4, яка виконала оцінку спірного майна, як судового експерта та включення її до Реєстру атестованих судових експертів.

24.09.2015 р. скаржником надане клопотання про призначення судової економічної експертизи. Клопотання вмотивоване необхідністю дослідження питання щодо відповідності наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позичальника по сплаті процентів за кредит та погашення суми основного боргу перед банком умовам укладеного між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Аскон Інформ» договору кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. з урахуванням наступних змін та доповнень та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, а також, необхідності перевірки правильності здійснених позивачем розрахунків заявлених до стягнення сум пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за цим договором.

Ухвалою від 24.09.2015 р. у справі № 915/1750/13 призначено інженерно-будівельну експертизу, проведення якої доручене Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлені витання щодо визначення вартості обєкту нерухомості та земельної ділянки, на якій він розташований, а саме: деревообробного цеху, літ. А-3 загальною площею 7801,0 кв.м; цеху «Корвет», літ. Б-2 загальною площею 1977,8 кв.м; цеху №8, літ. В-5 загальною площею 7079,8 кв.м; бойлерної, літ. Г загальною площею 129,6 кв.м; навісу, літ. Е загальною площею 663,0 кв.м; складу, літ. Ж загальною площею 196,7 кв.м; складу, літ. З загальною площею 191,9 кв.м; складу, літ. К загальною площею 364,0 кв.м; трансформаторної, літ. Л загальною площею 43,8 кв.м; складу, літ. М загальною площею 207,4 кв.м; їдальні, літ. Н загальною площею 220,9 кв.м; покриття І; покриття ІІ-VІІ; дороги ХІІ І-ХV, та земельної ділянки загальною площею 4,2716 га (кадастровий номер :15:003:0013), що розташовані за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, буд. 1б/1. На час проведення експертного дослідження провадження у справі зупинено.

08.02.2016 р. відповідачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, належний Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія», а саме

деревообробний цех, літ.А-3 загальною площею 7801,0 кв.м.; цех «Корвет», літ.Б-2 загальною площею 1977,8 кв.м.; цех №8, літ.В-5 загальною площею 7079,8 кв.м.; бойлерну, літ.Г загальною площею 129,6 кв.м.; навіс, літ.Е загальною площею 663,0 кв.м; склад, літ.Ж загальною площею 196,7 кв.м.; склад, літ.З загальною площею 191,9 кв.м.; склад, літ.К загальною площею 364,0 кв.м.; трансформаторну, літ.Л загальною площею 43,8 кв.м.; склад, літ.М загальною площею 207,4 кв.м.; їдальню, літ.Н загальною площею 220,9 кв.м.; покриття I; покриття II-VII; дорогу ХII I-XV, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 28.10.2010 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради (Свідоцтво на право власності видано замість договору купівлі продажу від 06.08.2010 №735) від 22.10.2010 р. за №1363 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» в реєстраційній книзі №40 за номером запису 4457, реєстраційний №31901585;

земельну ділянку загальною площею 42716 кв.м (кадастровий номер :15:003:0013), яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608113, виданого Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів 06.12.2010 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2010 р., зареєстрованого в реєстрі за №738, рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2010 р. №1370 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21 від 09.12.2010 р.

Клопотання мотивоване тим, що на спірне майно в межах виконавчого провадження № ВП42114062 від 26.09.2013 органами державної виконавчої служби може бути звернене стягнення. Крім того, позивач може використати оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 27.02.2014 р. для реєстрації речових прав на предмет іпотеки, що у подальшому може стати перешкодою у виконанні рішення суду у разі його зміни судом апеляційної інстанції.

25.02.2016 р. та 12.04.2016 р. відповідачем та скаржником подані клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, зокрема, довідок Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Енергобанк» № 2740/10 від 10.08.2015 р., № 2741/10 від 10.08.2015 р. на підтвердження відсутності заборгованості ТОВ «Морська транспортна компанія» та ТОВ «Аскон Інформ» перед ПАТ «Енергобанк».

Ухвалою від 23.08.2016 р. провадження у справі № 915/1750/13 на підставі ч. 3 ст. 79 ГПК України поновлено, у звязку з закінченням експертного провадження.

Позивач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу та доповнень до нього, проти доводів апелянта заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

13.10.2016 р. скаржником через канцелярію суду надано додаткові підстави апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області, згідно яких останній, посилаючись на висновки Верховного Суду України у справах № 6-1851-цс15, № 6-1685цс16, зазначав про неналежність обраного позивачем способу захисту у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності, оскільки такий спосіб може використовуватись іпотекодержателем виключно в позасудовому порядку.

Відповідач, згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу, доводи скаржника підтримав, просив апеляційну скаргу ТОВ «Аскон Інформ» задовольнити, рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2014 р. по справі № 915/1750/13 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

07.11.2016 позивач надав відзив на додаткові підстави апеляційної скарги, зазначив, що Верховний Суд України в своїх постановах від 6-1243цс16 від 28.09.2016, №6-1219цс16 від 14.09.2016 вказав про наявність правових підстав захисту порушених прав кредитодавця шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників судового процесу, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південна Українська Компанія» (позичальник 1) було укладено договір про надання кредиту № 29 (кредитний договір-1).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору-1 банк зобов'язався відкрити позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 9410000,00 (дев'ять мільйонів чотириста десять тисяч) грн. на строк з 10.07.2008 р. по 09.07.2009 р. на поповнення обігових коштів підприємства.

Згідно до п. 1.2. кредитного договору-1 надання кредитних коштів здійснюється окремими траншами з позичкового рахунку № 01 на підставі заяви позичальника.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику-1 кредитних коштів в повному обсязі. Зазначений факт підтверджується виписками по рахункам № 01,№ 01 та № 801.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору-1 позичальник-1 зобов'язався сплачувати банку за користування кредитними коштами 25 (двадцять п'ять) % річних.

Згідно з п. 3.3. кредитного договору-1 банк нараховує відсотки виходячи із розрахунку встановленої у кредитному договорі-1 ставки і фактичної суми кредиту, наданого позичальнику, в останній робочій день місяця за календарний місяць, а позичальник сплачує відсотки щомісячно до 5-го числа (включно) наступного за звітним місяця шляхом перерахування їх на рахунок № 01, відкритий в установі банку.

21.07.2008 р. та 24.07.2008 р. між банком та позичальником-1 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору-1 та додатковий договір №2 до Кредитного договору-1, якими внесено зміни до розділу 2 Умови забезпечення кредиту.

02.02.2009 р. між банком та позичальником-1 укладено додатковий договір №3 до кредитного договору-1, відповідно до якого строк кредитування продовжено до 01.07.2010 р., а також встановлено строк сплати нарахованих за період з 01.01.2009 р. по 01.07.2010 р. відсотків до 01.07.2010 р.

30.07.2009 р. між банком та позичальником-1 було укладено додатковий договір №4 до кредитного договору-1, відповідно до якого строк кредитування продовжено до 10.08.2010 р., а також встановлено строк сплати нарахованих за період з 01.01.2009 р. по 10.08.2010 р. відсотків до 10.08.2010 р.

19.08.2009 р. між банком та позичальником-1 було укладено додатковий договір №5 до кредитного договору-1, відповідно до якого строк кредитування продовжено до 01.11.2010 р., а також встановлено строк сплати нарахованих за період з 01 січня 2009 р. по 01.11.2010 р. відсотків до 01.11.2010 р.

29.12.2010 р. між банком та позичальником-1 укладено додатковий договір №6 до кредитного договору-1, відповідно до якого строк кредитування продовжено до 10.08.2011 р., встановлено строк сплати нарахованих за період з 10.07.2008 р. по 10.08.2011 р. відсотків до 10.08.2011 р., внесено зміни до розділу 2 «Умови забезпечення кредиту», а також встановлено з 29.12.2010 р. ставку за користування кредитними коштами в розмірі 21 %.

10.08.2010 р. між банком та позичальником-1 було укладено додатковий договір №7 до кредитного договору-1, відповідно до якого збільшено ліміт кредитної лінії до 15082592,27 грн., строк кредитування продовжено до 01.10.2013 р., встановлено строк сплати нарахованих за період з 10.07.2008 р. по 01.10.2013 р. відсотків до 01.10.2013 р., внесено зміни до розділу 2 «Умови забезпечення кредиту», також викладено п. 3.1 у новій редакції, а саме: «Позичальник сплачує Банку за користування кредитом у розмірі:

- 25 % річних, на строк з 10.07.2008 р. по 28.12.2010 р.;

- 21 % річних, на строк з 29.12. 2010 р. по 10.08.2011 р.

Сторони погодили, що на строк з 11.08.2011 р. до 01.10.2013 р. відсоткова ставка встановлюється в розмірі:

- 0,1 % річних до 01.10. 2013 р.

В разі, якщо позичальник станом на 02 жовтня 2013 року не погасив повністю заборгованість за кредитом та не сплатив в повному обсязі відсотки за користування кредитними коштами, банк нараховує за термін користування кредитом з 11.08.2011 р. по 01.10.2013 р. плату за користування кредитом з розрахунку 20 % річних.

09.10.2008 р. між ПАТ «Енергобанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Кадіс» (боржник), та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційним об'єднанням «Концерн «Металіст» (позичальник-2), укладено договір про переведення боргу на іншу особу. Відповідно до п. 2.1. цього договору за згодою кредитора боржник у зобов'язанні, а саме договорі про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р. (кредитний договір-2), ТОВ «Фірма «Кадіс» замінюється на нового боржника - ТОВ ВКО «Концерн «Металіст». Пунктом 2.3. договору сторони погодились, що вартість боргових зобов'язань, перевід яких на нового боржника здійснюється за цим договором, становить 9500000,00 (дев'ять мільйонів п'ятсот тисяч) грн.

Відповідно до п. 5.2.2. позичальник-2 зобов'язався належним чином виконувати умови кредитного договору-2.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику-2 кредитних коштів в повному обсязі. Зазначений факт підтверджується виписками по рахункам № 01 та №401.

01.02.2008 р. між банком та боржником було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору-2, яким встановлено новий графік погашення кредиту.

23.06.2008 р. між банком та боржником було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору-2, яким внесено зміни до п. 4.1. кредитного договору-2 та встановлено ставку за користування кредитними коштами в розмірі 22 %.

09.10.2008 р. між банком та позичальником-2 було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору-2, відповідно до якого в звязку з укладанням договору про переведення боргу від 09.10.2008 р. всі зобов'язання боржника за кредитним договором-2 (зі змінами та доповненнями) перейшли в повному обсязі до позичальника-2.

02.02.2008 р. між банком та позичальником-2 було укладено додатковий договір №4 до кредитного договору-2, відповідно до якого внесено зміни до п. 4.1. кредитного договору-2 та встановлено ставку за користування кредитними коштами в розмірі 25 % з 01.02.2009 р., встановлено строк погашення кредиту в кінці строку дії кредитного договору-2, строк кредитування продовжено до 01.07.2010 р., а також встановлено строк сплати нарахованих за період з 01.01.2009 р. по 01.,07.2010 р. відсотків до 01.07.2010 р.

30.07.2009 р. між банком та позичальником-2 укладено додатковий договір №5 до кредитного договору-2, відповідно до якого строк кредитування продовжено до 10.08.2010 р., а також встановлено строк сплати нарахованих за період з 01.01.2009 р. по 10.08.2010 р. відсотків до 10.08.2010 р.

19.08.2009 р. між банком та позичальником-2 укладено додатковий договір №6 до кредитного договору-2, відповідно до якого строк кредитування продовжено до 01.11.2010 р., а також встановлено строк сплати нарахованих за період з 01 січня 2009 р. по 01.11.2010 р. відсотків до 01.11.2010 р.

29.12.2010 р. між банком та позичальником-2 укладено додатковий договір №7 до кредитного договору-2, відповідно до якого строк кредитування продовжено до 10.08.2011 р., встановлено строк сплати нарахованих за період з 10.07.2008 р. по 10.08.2011 р. відсотків до 10.08.2011 р., внесено зміни до розділу 2 «Умови забезпечення кредиту», а також встановлено з 29.12.2010 р. ставку за користування кредитними коштами в розмірі 21%.

10.08.2011р. між банком та позичальником-2 було укладено додатковий договір №8 до кредитного договору-2, відповідно до якого збільшено ліміт кредитної лінії до 15436068,49 (п'ятнадцяти мільйонів чотириста тридцяти шести тисяч шести десяти восьми гривень 49 коп.) грн., строк кредитування продовжено до 01.10.2013 р., встановлено строк сплати нарахованих за період з 10.07.2008 р. по 01.10.2013 р. відсотків до 01.10.2013 р., внесено зміни до розділу 2 «Умови забезпечення кредиту», також викладено п. 3.1 у новій редакції, а саме: «Позичальник сплачує Банку за користування кредитом у розмірі:

- 25 % річних, на строк з 10.07. 2008 р. по 28.12.2010 р.;

- 21 % річних, на строк з 29.12. 2010 р. по 10.08.2011 р.

Сторони погодили, що на строк з 11.08.2011р. до 01.10.2013р. відсоткова ставка встановлюється в розмірі 0,1 % річних до « 01» жовтня 2013 року.

В разі, якщо позичальник станом на 02 жовтня 2013 року не погасив повністю заборгованість за кредитом та не сплатив в повному обсязі відсотки за користування кредитними коштами. Банк нараховує за термін користування кредитом з 11 серпня 2011 року по 01 жовтня 2013 року плату за користування кредитом з розрахунку 20 (Двадцять відсотків) % річних».

29.12.2010 р. між ПАТ «Енергобанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ» (позичальник-3) укладено договір кредитної лінії № 4 кредитний договір-3).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору-3 банк зобов'язався відкрити позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 24000000,00 грн. на строк з 29.12.2010 р. по 28.12.2012 р. на поповнення обігових коштів, в тому числі на купівлю морських суден та/або суден внутрішнього призначення.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору-3 надання кредитних коштів здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок № 01 на підставі заяви позичальника.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику-3 кредитних коштів в повному обсязі. Зазначений факт підтверджується випискою по рахунку № 501.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору-3 позичальник-3 зобов'язався сплачувати банку за користування кредитними коштами 21 (двадцять один) % річних.

Згідно з п. 3.3. кредитного договору-3 банк нараховує відсотки, виходячи із розрахунку встановленої у цьому договорі відсоткової ставки і фактичного залишку заборгованості в останній робочій день місяця за календарний місяць, а позичальник сплачує відсотки щоквартально до 5-го числа (включно) місяця наступного за звітним кварталом шляхом перерахування їх на рахунок №01 в банку.

Пунктом 3.5. кредитного договору-3 передбачено, що розрахунок пені при затримці платежів за користування кредитними коштами та відсотками проводиться із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України і сплачується позичальником на рахунок № 1 в банку одночасно з погашенням прострочених платежів за кредитною лінією та відсотками.

10.02.2011 р. укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору-3, відповідно до якого позичальнику-3 надано транш в розмірі 40000,00 грн. на строк з 10.02.2011 р. по 28.12.2012 р. на поповнення обігових коштів.

16.02.2011 р. укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору-3, відповідно до якого позичальнику-3 надано транш в розмірі 1623580,00 грн. на строк з 16.02.2011 р. по 28.12.2012 р. на поповнення обігових коштів.

21.02.2011 р. укладено угоду про внесення змін до додаткового договору № 2 до кредитного договору-3, якою внесено зміни до п. 2 додаткового договору стосовно призначення платежів та до п. 4, яким зобов'язано позичальника-3 укласти договір порізки судна з ТОВ «Морська транспортна компанія» та надати його в банк до 15.03.2011 р.

10.03.2011 р. укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору-3, відповідно до якого позичальнику-3 надано транш в розмірі 1696000,00 грн. на строк з 10.03.2011 р. по 28.12.2012 р. на поповнення обігових коштів. Крім того, внесено зміни до п. 2.1 кредитного договору-3 стосовно забезпечення зобов'язань позичальника-3.

05.10.2011 р. укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору-3, відповідно до якого позичальнику-3 надано транш в розмірі 10000000,00 (десять мільйонів) грн. на строк з 05.10.2011 р. по 14.11.2011 р. на поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 2. додаткового договору № 4 до кредитного договору-3 транш надається зі сплатою 21 % річних. Відсотки за даним кредитним траншем нараховуються 14.11.2011 р. Нараховані відсотки за користування траншем сплачуються в день погашення траншу - 14.11.2011 р.

13.12.2011 р. укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору-3, відповідно до якого позичальнику-3 надано транш в розмірі 2000000,00 грн. на строк з 13.12.2011 р. по 13.03.2012 р. на поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 2. додаткового договору № 5 до кредитного договору-3 транш надається зі сплатою 29 % річних.

Згідно з п. 4.2. кредитного договору-3 у випадку виникнення простроченої заборгованості за цим договором банк щоденно нараховує відсотки із розрахунку 31 % річних та пені за затримку платежів із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки.

Для забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором-1, кредитним договором-2, кредитним договором-3, в тому числі по поверненню суми кредиту, сплаті відсотків, сплаті неустойки, відшкодуванню збитків, завданих простроченням виконання зобовязання, 30.12.2010 р. між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» (іпотекодавець) укладений договір іпотеки (договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2971, згідно якого в іпотеку було передано майно нежитлового призначення (далі по тексту предмет іпотеки), а саме: деревообробний цех, літ.А-3 загальною площею 7801,0 кв.м.; цех «Корвет», літ.Б-2 загальною площею 1977,8 кв.м.; цех №8, літ.В-5 загальною площею 7079,8 кв.м.; бойлерна, літ.Г загальною площею 129,6 кв.м.; навіс, літ.Е загальною площею 663,0 кв.м;, склад, літ.Ж загальною площею 196,7 кв.м.; склад, літ.З загальною площею 191,9 кв.м.; склад, літ.К загальною площею 364,0 кв.м.; трансформаторна, літ.Л загальною площею 43,8 кв.м.; склад, літ.М загальною площею 207,4 кв.м.; їдальня, літ.Н загальною площею 220,9 кв.м.; покриття I; покриття II-VII; дорога ХII I-XV, а також земельна ділянка загальною площею 4,2716 га (чотири цілих дві тисячі сімсот шістнадцять десятитисячних) гектарів (кадастровий номер :15:003:0013), які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 28.10.2010 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради (Свідоцтво на право власності видано замість договору купівлі продажу від 06.08.2010 №735) від 22.10.2010 р. за №1363 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» в реєстраційній книзі №40 за номером запису 4457, реєстраційний №31901585, а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608113, виданого Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів 06.12.2010 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №738, рішення виконкому Миколаївської міської ради від 22 жовтня 2010 року №1370 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21 від 09.12.2010 р.

Сторони договору домовились, що цей договір іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з основного зобовязання в повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, що передбачене основним зобовязанням.

Відповідно до ч. 4 п. 1.1 договору іпотеки іпотекодавець дає свою згоду на будь-яку можливу зміну умов основного зобовязання, в тому числі розміру основного зобовязання, відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафу, строку дії основного зобовязання, встановлення інших майнових санкцій за невиконання умов Основного зобовязання.

Згідно з п. 7.4. Договору іпотеки сторони дійшли згоди, що у разі внесення змін до основного зобовязання щодо зміни розміру основного зобовязання та/або процентів по основному зобовязанню (в тому числі при їх збільшенні), а також зміни строку повернення коштів, до цього договору зміни не вносяться, і розмір процентів та інші умови основного зобовязання у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки підтверджуватимуться відповідними угодами про внесення змін до Основного зобовязання.

Пунктом 7.5. договору іпотеки передбачено, що ця іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення боргу за основним зобовязанням на іншу особу.

Відповідно до п.п. 2.3.5., 2.3.6. договору іпотеки іпотекодавець взяв на себе зобов'язання вживати заходи, передбачені договором, необхідні для захисту предмету іпотеки від посягань третіх осіб, а також не здійснювати дії, які спричиняють зменшення вартості та якості Предмету іпотеки.

Пунктом 2.3.1. договору іпотеки передбачено, що у випадку загибелі предмету іпотеки іпотекодавець зобовязаний надати аналогічну за вартістю заміну предмету іпотеки чи незалежно від настання терміну виконати основне зобовязання у повному обсязі або у відповідній частині.

Відповідно до п. 2.1.3. договору іпотеки іпотекодержатель має право в будь-який час проводити перевірку наявності та правильності використання предмета іпотеки з оформленням акту перевірки. Користуючись зазначеним правом, попередньо направивши лист за вих. № 55/21-173 від 25.04.2013 р., банком здійснено перевірку умов збереження предмету іпотеки та встановлено - відсутність частини нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1, а також незадовільний стан частини приміщень, що призводить до зменшення вартості та якості предмету іпотеки, що підтверджується актом моніторингу застави від 29.04.2013 р. (копія додається).

Банком на адресу іпотекодавця направлено листи-повідомлення про усунення порушення зобовязання (т. 1 а.с. 87-89), які залишені без відповідного реагування.

Пунктом 2.1.6. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання забезпеченого предметом іпотеки зобовязання зокрема, якщо предмет іпотеки втрачено не з вини іпотекодержателя і іпотекодавець не поновив його, або, за згодою іпотекодержателя, не замінив іншим рівноцінним предметом.

Відповідно до п. 4.2. Договору іпотеки іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення обовязків, встановлених основним зобовязанням та/або порушення обовязків, встановлених цим договором.

Банк скористався наданим йому правом щодо зміни умов виконання основного зобовязання та надіслав на адресу позичальників-1,2 письмові вимоги щодо необхідності дострокового погашення тіла кредиту та процентів по кредиту. Зазначений факт підтверджується копіями вимог про усунення порушення зобовязання вих. № 55/21-304 від 15.07.2013 р., вих. № 55/21-305 від 15.07.2013 р.

Станом на 05.09.2013 року загальна сума заборгованості позичальників, що підлягає поверненню, становить:

- за договором про надання кредиту № 29 від 10.07.2008 р. складає 15113472,38 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 15082592,27 грн. (п'ятнадцять мільйонів вісімдесят дві тисячі пятсот девяносто дві гривні 27 коп.), заборгованість по сплаті відсотків 30880,11 грн. (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 11 коп.).

- за договором про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р. складає 15467672,63 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят дві гривні 63 коп.), з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 15436068,49 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста тридцять шість тисяч шістдесят вісім гривень 49 коп.), заборгованість по сплаті відсотків 31604,14 грн. (тридцять одна тисяча шістсот чотири гривні 14 коп.).

- за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. складає 22757932,91 грн. (двадцять два мільйони сімсот пятдесят сім тисяч девятсот тридцять дві гривні 91 коп.), з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 14722580,00 грн. (чотирнадцять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі пятсот вісімдесят гривень 00 коп.), заборгованість по сплаті відсотків 6741962,02 грн. (шість мільйонів сімсот сорок одна тисяча девятсот шістдесят дві гривні 02 коп.), пеня за прострочення сплати процентів 352355,84 грн. (триста пятдесят дві тисячі триста пятдесят пять гривень 84 коп.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 941035,04 грн. (девятсот сорок одна тисяча тридцять пять гривень 04 коп.).

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду та згідно поданого позову з урахуванням заяв про зміну предмета та про уточнення позовних вимог просив суд в рахунок стягнення заборгованості з позичальників звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Оцінюючи правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального законодавства в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги з огляду на таке:

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення у справі, припустився порушення норми процесуального права ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття неправильного рішення і є згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення від 27.02.2014 р.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 26.09.2013 Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі акту незалежної оцінки суб'єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.09.2013 (з урахуванням ухвали про виправлення описки) розгляд справи призначено на 16.10.2013 р.

Згідно з протоколом судового засідання від 16.10.2013 р. (т. 1 а.с. 119) розгляд справи почато; представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надає пояснення та відповідає на запитання суду, судом здійснено обговорення обставин справи та дослідження доказів.

Наведене у розумінні абз. 3 п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» опосередковує початок розгляду судом справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду господарським судом справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що заявою від 18.02.2014 (вхідний № 3139/14; т. 1 а.с. 177) ПАТ «Енергобанк» змінило предмет позову і просило суд в рахунок стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничокомерційне обєднання «Концерн Металіст» та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Південна українська компанія» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Відповідно до мотивувальної та резолютивної частин рішення від 27.02.2014, суд неправомірно розглянув вищезазначені позовні вимоги, які були заявлені після початку розгляду Господарським судом Миколаївської області справи по суті, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відтак, розгляду підлягають позовні вимоги ПАТ «Енергобанк» в редакції позовної заяви від 25.09.2013 вхідний № 18876/13 від 26.09.2013 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

деревообробний цех, літ.А-3 загальною площею 7801,0 кв.м.; цех «Корвет», літ.Б-2 загальною площею 1977,8 кв.м.; цех №8, літ.В-5 загальною площею 7079,8 кв.м.; бойлерну, літ.Г загальною площею 129,6 кв.м.; навіс, літ.Е загальною площею 663,0 кв.м; склад, літ.Ж загальною площею 196,7 кв.м.; склад, літ.З загальною площею 191,9 кв.м.; склад, літ.К загальною площею 364,0 кв.м.; трансформаторну, літ.Л загальною площею 43,8 кв.м.; склад, літ.М загальною площею 207,4 кв.м.; їдальню, літ.Н загальною площею 220,9 кв.м.; покриття I; покриття II-VII; дорогу ХII I-XV, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 28.10.2010 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради (Свідоцтво на право власності видано замість договору купівлі продажу від 06.08.2010 №735) від 22.10.2010 р. за №1363 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» в реєстраційній книзі №40 за номером запису 4457, реєстраційний №31901585;

земельну ділянку загальною площею 42716 кв.м. (кадастровий номер :15:003:0013), яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608113, виданого Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів 06.12.2010 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2010 р., зареєстрованого в реєстрі за №738, рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2010 р. №1370 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21 від 09.12.2010 р.

в рахунок стягнення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Енергобанк»

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Південна українська компанія» за договором про надання кредиту № 29 від 10.07.2008 р. в сумі 15113472,38 грн. (пятнадцять мільйонів сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят дві гривні 38 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15082592,27 грн. (пятнадцять мільйонів вісімдесят дві тисячі пятсот девяносто дві грн. 27 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 30880,11 грн. (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 11 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне обєднання «Концерн «Металіст» за договором про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р. в сумі 15467672,63 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят дві гривні 63 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15436068,49 грн. (пятнадцять мільйонів чотириста тридцять шість тисяч шістдесят вісім грн. 49 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 31604,14 грн. (тридцять одна тисяча шістсот чотири грн. 14 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ» за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. в сумі 22757932,91 грн. (двадцять два мільйони сімсот пятдесят сім тисяч девятсот тридцять дві гривні 91 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 14722 580,00 грн. (чотирнадцять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі пятсот вісімдесят грн. 00 коп. ), прострочену заборгованість за відсотками 6741962,02 грн. (шість мільйонів сімсот сорок одна тисяча девятсот шістдесят дві грн. 02 коп.), пеню за прострочення сплати процентів 352355,84 грн. (триста пятдесят дві тисячі триста пятдесят пять грн. 84 коп.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту 941035,04 грн. (девятсот сорок одна тисяча тридцять пять грн. 04 коп.);

шляхом проведення прилюдних торгів в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі акту незалежної оцінки суб'єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Розглянувши заявлені вимоги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором про надання кредиту (договір позики) та підпадає під правове регулювання § 1 та § 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України) .

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України, згідно з якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України).

Право банку достроково вимагати виконання кредитних зобовязань встановлене також і п. 2.1.4 Договору іпотеки від 13.12.2010 р., ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Відповідне право реалізується банком, у тому числі, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором.

У звязку з простроченням виконання позичальником-3 зобовязань за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. в частині повернення кредитних коштів та процентів, позичальниками-1,2 зобовязань за договорами про надання кредиту № 29 від 10.07.2008 р., № 18 від 30.10.2007 р. щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, порушенням іпотекодавцем умов п. 2.1.6 Договору іпотеки, банком на адресу іпотекодавця та позичальників направлено повідомлення про усунення порушення зобовязання (т. 1 а.с. 87-89), докази направлення повідомлень долучені позивачем до матеріалів справи (т. 1 а.с. 90-91).

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за договорами про надання кредиту, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про іпотеку» змінив строк виконання основного зобов'язання, тобто позичальники-1,2 були зобов'язані виконати прийняті на себе зобовязання у строк, встановлений банком для дострокового повернення кредиту.

Вимоги позивача залишені іпотекодавцем / позичальниками без задоволення.

У відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного Закону. За приписами ст. 9 наведеного Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку є, окрім іншого, вимогою положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 559/7880.

Факт наявності заборгованості третіх осіб1-3:

- за договором про надання кредиту № 29 від 10.07.2008 р. складає 15113472,38 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 15082592,27 грн. (п'ятнадцять мільйонів вісімдесят дві тисячі пятсот девяносто дві гривні 27 коп.), заборгованість по сплаті відсотків 30880,11 грн. (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 11 коп.);

- за договором про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р. складає 15467672,63 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят дві гривні 63 коп.), з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 15436068,49 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста тридцять шість тисяч шістдесят вісім гривень 49 коп.), заборгованість по сплаті відсотків 31604,14 грн. (тридцять одна тисяча шістсот чотири гривні 14 коп.);

- за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. складає 22757932,91 грн. (двадцять два мільйони сімсот пятдесят сім тисяч девятсот тридцять дві гривні 91 коп.),з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 14722580,00 грн. (чотирнадцять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі пятсот вісімдесят гривень 00 коп.), заборгованість по сплаті відсотків 6741962,02 грн. (шість мільйонів сімсот сорок одна тисяча девятсот шістдесят дві гривні 02 коп.), пеня за прострочення сплати процентів 352355,84 грн. (триста пятдесят дві тисячі триста пятдесят пять гривень 84 коп.), підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовим рахункам (т. 1 а.с. 68- 84).

Представлені в ході апеляційного провадження відповідачем та скаржником довідки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Енергобанк» № 2740/10 від 10.08.2015 р., № 2741/10 від 10.08.2015 р. щодо відсутності заборгованості ТОВ «Морська транспортна компанія» та ТОВ «Аскон Інформ» заборгованості перед ПАТ «Енергобанк», за відсутності первинних документів щодо підтвердження факту належного, повного та своєчасного виконання позичальниками зобов'язань за вказаними кредитними договорам, не можуть бути прийняті судом як самостійний доказ у справі з огляду на приписи ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

На підставі п.4.2. договору кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р., позивачем нарахована та включена до складу заборгованості ТОВ «Аскон Інформ» пеня за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 941035,04 грн. за період з 27.03.2013 р. по 05.09.2013 р.; пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі - 1352355,84 грн. за період з 27.03.2013 р. до 05.09.2013 р.

Твердження апелянта щодо невідповідності поданого позивачем розрахунку умовам п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, з огляду на визначений п. 3.4 додаткового договору № 4 до договору кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. строк повернення кредитних коштів, а також умови та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами та період нарахування пені протягом 163 днів, не можуть бути визнані обґрунтованими.

Щодо питання застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає, що за імперативними приписами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом (п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»). Доказів неможливості подання відповідної заяви суду першої інстанції скаржником не представлено. Крім того, як слушно наголошував позивач, заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності, оскільки згаданий припис статті 267 Цивільного кодексу України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами третіх осіб.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Правовідносини, що випливають з договору іпотеки, регулюються параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» та ст. 572 Цивільного кодексу України, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору(ст. 7 Закону «Про іпотеку»).

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням (ст.11 Закону України «Про іпотеку»).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

За приписами ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах (ст.42 Закону України «Про іпотеку») .

Згідно з частиною 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

За приписами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Вказаної позиції притримується і Верховний Суд України в постанові № 622/218/13-ц від 02.11.2016 р.

З метою визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки судом у справі призначено інженерно-будівельну експертизу, проведення якої доручене Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Як вбачається з висновку судової комплексної оціночно-будівельної і оціночно-земельної експертизи № 1007-1008 від 02.08.2016 р. земельна ділянка загальною площею 42716 кв.м. (кадастровий номер :15:003:0013), яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 оцінена вартістю в 7971518,00грн. (без урахування ПДВ); нежитлові будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 21475858,00грн.

Згідно з п. 38 національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна майнових прав», затвердженого постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 р., для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий для оцінки обєктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів), дохідний, порівняльний.

Як вбачається з наданого висновку судової комплексної оціночно-будівельної і оціночно-земельної експертизи № 1007-1008 від 02.08.2016 р., експертом та спеціалістом-оцінювачем з експертної грошової оцінки земельних ділянок застосовані методичні підходи порівняльний та витратний, що не суперечить приписам чинного законодавства для визначення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що первісно заявлені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню із встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною майна: земельна ділянка 7971518,00 грн. (без урахування ПДВ); нежитлові будівлі та споруди 21475858,00 грн. згідно висновку судової комплексної оціночно-будівельної і оціночно-земельної експертизи № 1007-1008 від 02.08.2016 р.

Доводи скаржника, викладені в додаткових підставах до апеляційної скарги щодо неналежності обраного позивачем способу захисту, колегією суддів відхиляються, оскільки як встановлено судовою колегією заява ПАТ «Енергобанк» про зміну предмета позову прийнята з порушенням норм процесуального права ч. 2 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з чим розгляду по суті підлягають первісні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження. Висновки Верховного Суду України, що містяться в наданих для порівняння постановах від 30.03.2016 р. та від 21.06.2016 р., на розгляд даних позовних вимог по суті не впливають.

З приводу заявленого скаржником клопотання про призначення судово-економічної експертизи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду, а згідно ч. 1 ст. 41 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

За змістом ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Як зазначено в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо, а також питань що не потребують спеціальних знань. Експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Необхідною передумовою вчинення вказаної процесуальної дії є встановлення судом тих обставин, що факти, які входять до предмету доказування по справі, не можуть бути встановлені іншими засобами доказування окрім використання спеціальних знань при проведенні судової експертизи.

Вирішення питання щодо відповідності наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позичальника по сплаті процентів за кредит та погашення суми основного боргу перед банком умовам укладеного між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Аскон Інформ» договору кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. з урахуванням наступних змін та доповнень та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором належить до виключної компетенції суду, в провадженні якого знаходиться ця справа.

Також, не потребує спеціальних знань і перевірка правильності здійснених позивачем розрахунків заявлених до стягнення сум пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за цим договором, так як така перевірка повинна здійснюватись безпосередньо судом в процесі розгляду справи по суті із застосуванням звичайних засобів доказування.

З урахуванням викладеного, зазначене клопотання про призначення судово-економічної експертизи судовою колегією відхилене як безпідставне.

Що стосується поданої відповідачем заяви про забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі як гарантія задоволення законних вимог позивача, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як зазначено у п. 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»:

- заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

- клопотання про забезпечення позову може бути подано також третіми особами, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, оскільки ці особи користуються правами позивача у процесі (частина третя статті 26 ГПК).

- забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Наведений у статті 66 Господарського процесуального кодексу України перелік осіб, які вправі порушувати питання про забезпечення позову, так само як і передбачений статтею 67 ГПК перелік цих заходів (частини перша і п'ята останньої із зазначених статей), є вичерпними.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абз. 3 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» не можуть забезпечуватися заходами, зазначеними в статті 67 ГПК, інші, крім позовних, вимоги (наприклад, пов'язані із здійсненням повороту виконання судового рішення, із зміною способу та порядку його виконання тощо).

За наведених обставин, заява про забезпечення позову, подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» як відповідачем у справі, щодо накладення арешту на належний йому предмет іпотеки, який в даному випадку виступає предметом заявлених позовних вимог ПАТ «Енергобанк», не відповідає загальним вимогам ст.ст. 66-67 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку подання, у звязку з чим в її задоволенні судовою колегією було відмовлено.

Судові витрати, повязані з розглядом даної справи, підлягають віднесенню на сторони згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2014 р. по справі № 915/1750/13 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задовольнити.

В рахунок стягнення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Енергобанк»

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Південна українська компанія» (54010, м. Миколаїв, вул. 7 Поперечна, 3/5, ідентифікаційний код 37264880) за договором про надання кредиту № 29 від 10.07.2008 р. в сумі 15 113 472,38 грн. (пятнадцять мільйонів сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят дві гривні 38 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15 082 592,27 грн. (пятнадцять мільйонів вісімдесят дві тисячі пятсот девяносто дві грн. 27 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 30880,11 грн. (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 11 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне обєднання «Концерн «Металіст» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, ідентифікаційний код 32819614) за договором про надання кредиту № 18 від 30.10.2007 р. в сумі 15 467 672,63 грн. (п'ятнадцять мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят дві гривні 63 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 15 436 068,49 грн. (пятнадцять мільйонів чотириста тридцять шість тисяч шістдесят вісім грн. 49 коп.), прострочену заборгованість за відсотками 31 604,14 грн. (тридцять одна тисяча шістсот чотири грн. 14 коп.);

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон Інформ» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 15, офіс 6, ідентифікаційний код 37264880) за договором кредитної лінії № 4 від 29.12.2010 р. в сумі 22 757 932,91 грн. (двадцять два мільйони сімсот пятдесят сім тисяч девятсот тридцять дві гривні 91 коп.), які включають в себе: основну суму боргу (тіло кредиту) 14 722 580,00 грн. (чотирнадцять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі пятсот вісімдесят грн. 00 коп. ), прострочену заборгованість за відсотками 6 741 962,02 грн. (шість мільйонів сімсот сорок одна тисяча девятсот шістдесят дві грн. 02 коп.), пеню за прострочення сплати процентів 352 355,84 грн. (триста пятдесят дві тисячі триста пятдесят пять грн. 84 коп.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту 941 035,04 грн. (девятсот сорок одна тисяча тридцять пять грн. 04 коп.);

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

деревообробний цех, літ.А-3 загальною площею 7801,0 кв.м.; цех «Корвет», літ.Б-2 загальною площею 1977,8 кв.м.; цех №8, літ.В-5 загальною площею 7079,8 кв.м.; бойлерну, літ.Г загальною площею 129,6 кв.м.; навіс, літ.Е загальною площею 663,0 кв.м; склад, літ.Ж загальною площею 196,7 кв.м.; склад, літ.З загальною площею 191,9 кв.м.; склад, літ.К загальною площею 364,0 кв.м.; трансформаторну, літ.Л загальною площею 43,8 кв.м.; склад, літ.М загальною площею 207,4 кв.м.; їдальню, літ.Н загальною площею 220,9 кв.м.; покриття I; покриття II-VII; дорогу ХII I-XV, які знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 28.10.2010 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради (Свідоцтво на право власності видано замість договору купівлі продажу від 06.08.2010 №735) від 22.10.2010 р. за №1363 та зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» в реєстраційній книзі №40 за номером запису 4457, реєстраційний №31901585;

земельну ділянку загальною площею 42716 кв.м. (кадастровий номер :15:003:0013), яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, будинок 1б/1 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608113, виданого Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів 06.12.2010 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.08.2010 р., зареєстрованого в реєстрі за №738, рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2010 р. №1370 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №21 від 09.12.2010 р.

шляхом проведення прилюдних торгів в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною майна: земельна ділянка 7971518,00грн. (без урахування ПДВ); нежитлові будівлі та споруди 21475858,00грн. згідно висновку судової комплексної оціночно-будівельної і оціночно-земельної експертизи № 1007-1008 від 02.08.2016 р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Морська транспортна компанія» (57550, Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Очаківська, 120, ідентифікаційний код 35328114) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»(04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 56, ідентифікаційний код 19357762) витрати по сплаті судового збору у розмірі 68 820,00 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять грн. 00 коп.).

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати накази на виконання даної постанови.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку, передбаченому розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.12.2016.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: В.А. Лисенко