ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р.Справа № 922/4078/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради, м. Лозова
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №1990 від 08.12.2015р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №8284 від 12.12.2016р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Управління соціального захисту населення Лозівської міської ради про стягнення 41860,78 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, інфляційні у розмірі 1925,60 грн., три проценти річних 680,65 грн. Свої вимоги щодо стягнення заборгованості, позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про відшкодування витрат на надання підприємством зв'язку пільг населенню від 02.01.2015 року № 18-25/44 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, наданих позивачем, в зв'язку з чим, окрім суми основного боргу нараховано інфляційні та три проценти річних, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. В якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст. 509, 525-527, ст. 617 ЦК України, ст. 102 Бюджетного кодексу України, Постанову Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2015 р. №64), Постанову Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (з послідуючими змінами і доповненнями).

Представник позивача у судовому засіданні підтримував позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підcтав викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 42565 від 12.12.2016 р.) та просить суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що прострочення розрахунків за надані послуги пільговим категоріям населення відбулося за відсутності вини відповідача. Так, механізм фінансування вищезазначених видатків визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ № 256 від 04.03.2002 р. Відповідач діяв у чіткій відповідності до чинного законодавства, керуючись ЗУ "Про державний бюджет України на 2015 рік", бюджетним кодексом України та Порядком № 256 від 04.03.2002 р., здійснивши всі передбачені заходи з метою отримання субвенцій з державного бюджету та здійснення повного розрахунку з позивачем, проте кошти субвенції з державного бюджету України для погашення у повному обсязі заборгованості перед позивачем на рахунок відповідача до теперішнього часу не надійшли, що унеможливило здійснення розрахунків з позивачем. Також, відповідач зазначив, що у Державному бюджету на 2016 рік не передбачено кошти на інші пільги, в тому числі і на оплату послуг зв'язку, Лозівською міською радою прийнято рішення про виділення коштів з місцевого бюджету для відшкодування витрат на пільгове користування послугами зв'язку за Програмою соціального захисту населення м. Лозова, та між позивачем та відповідачем укладено відповідний договір.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд установив наступне.

02.01.2015 року між ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії (позивач) та Управлінням соціального захисту населення Лозівської міської ради (відповідач) було укладено Договір про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню № 18-25/44 (далі по тексту - договір) (т.с. І а.с. 17-18), відповідно до умов п. 1 якого, позивач (виконавець) зобов'язався надати послуги зв'язку визначеним пільговим категоріям громадян в межах сум, виділених бюджетом, а відповідач (платник) прийняв зобов'язання, відповідно до Порядку використання коштів, виділених та затверджених бюджетом, відшкодувати протягом 2015 року цільові витрати виконавця на надання телекомунікаційних послуг громадянам м. Лозова, які підпадають під дію вказаних законів.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року. (п.6.1. договору).

За змістом п. 3.2 договору, відповідач зобовязався до кінця місяця, наступного за звітним, узгоджувати та підписувати акти здачі - приймання наданих послуг, здійснювати перерахування коштів на відшкодування витрат за надані послуги на підставі форми «2-пільга» та акту здачі-приймання наданих послуг.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконував свої обов'язки за вищевказаним договором та надавав протягом 2015 року телекомунікаційні послуги громадянам м. Лозова, які підпадають під дію вказаних у п. 1.1. договору законів (акти звіряння розрахунків станом на 01.01.2016 року, а.с. 11-15).

Відповідач допустив порушення взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного відшкодування отриманих послуг, у зв'язку з чим станом на момент звернення із даним позовом до суду за період з січня 2015 року по 01.01.2016 року нього виникла заборгованість перед позивачем за послуги звязку, надані на пільгових умовах, в сумі 41860,78 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), відповідно до п. 3 якого, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами, відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені позивачем внаслідок надання населенню м. Лозова послуг зв'язку на пільгових умовах в порядку п. 3.2 укладеного між сторонами договору.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

При цьому, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем та не може бути підставою для звільнення відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 41860,78 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 на суму боргу було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 680,65 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1925,60 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, дослідивши представлений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи встановлення факту прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором №18-25/44 від 02.01.2015 р., дійшов висновку про правомірність здійснених нарахувань, а тому, відповідно, вимоги позивача в цій частині визнані обґрунтованими та заявленими правомірно, у звязку з чим суд задовольняє позов в цій частині в повному обсязі.

При цьому, приймаючи таке рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, яким у рішенні по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, визначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області (64606, Харківська область, м. Лозова, Мікрорайон 4, будинок 73) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"(61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, розрахунковий рахунок №4901 в ПАБ "АЛЬФА-Банк" м. Київ, МФО 300346, ; отримувач: ПАТ "Укртелеком") 41860,78 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, інфляційні у розмірі 1925,60 грн., три проценти річних 680,65 грн. та 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3