ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Справа № 920/861/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників:

ВДВС ОСОБА_1 (довіреність №20-22/623 від 30.12.2015 року);

позивача ОСОБА_2 (довіреність №10-19/17-Д/179 від 17.10.2016 року);

відповідача Борсук (довіреність б/н від 12.04.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служки Міністерства юстиції України (вх.№3179С/1-43) на ухвалу господарського суду Сумської області від 08.11.2016 р. у справі №920/861/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Сумиобленерго, м. Суми,

до Комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради, м. Суми,

про стягнення 30007903 грн. 98 коп.,

за участю ВДВС

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 08.11.2016 року у справі №920/861/15 (головуючий суддя Резніченко О.Ю. та суддів Костенко Л.А., Жерьобкіна Є.А.) скаргу Публічного акціонерного товариства Сумиобленерго від 19.10.2016 № 17/14107 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні рішення по справі № 920/861/15 задоволено. Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №52358985 від 28.09.2016, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з оскаржуваною ухвалою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 08.11.2016 р. у справі №920/861/15 та в задоволенні скарги відмовити. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 року апеляційну скаргу ДВС прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 19.12.2016 року.

Представником відповідача було надано відзив на апеляційну скаргу (вх.№12761 від 19.12.2016 року), в якому він просить її задовольнити, скасувати ухвалу .

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Сумської області від 17.09.2015 року у справі №920/861/15 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 7677282 грн. 20 коп. основного боргу, 1044501 грн. 19 коп. пені, 259486 грн. 49 коп. 3% річних, 7204115 грн. 64 коп. інфляційних втрат,73080 грн. судового збору.

05.10.2015 року на виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ.

Ухвалою від 21.12.2015 року заяву Комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради № 22/12737 від 16.11.2015 року про розстрочку виконання рішення у справі № 920/861/15 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Сумської області від 17.09.2015 року по справі №920/861/15 згідно графіку:

до 30.12.2015 - 451 624,12 грн. - активна електроенергія;

з 25.01.2016 до 25.03.2017 (до 25 числа кожного місяця включно) - 451 624,04 грн. - активна електроенергія;

до 25.04.2017 - 451 297,48 грн. - активна електроенергія, 326,56 - пеня;

з 25.05.2017 до 25.06.2017 (до 25 числа кожного місяця включно) - 451 624,04 грн. - пеня;

до 25.07.2017 - 140 926,55 грн. - пеня, 310 697,49 грн. - інфляційні нарахування;

з 25.08.2017 до 25.10.2018 (до 25 числа кожного місяця включно) - 451 624,04 грн. - інфляційні нарахування;

до 25.11.2018 - 119 057,55 грн. - інфляційні нарахування, 259 486,49 - 3 % річних, 73 080,00 - судовий збір.

16.09.2016 року стягувач звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служки Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просить відкрити виконавче провадження та з урахуванням ухвали про розстрочку виконання судового рішення, виконати наказ господарського суду Сумської області № 920/861/15 від 05.10.2015 р. про стягнення з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» заборгованості та судові витрати.

До заяви стягувачем додано копії Наказу господарського суду Сумської області №920/861/15 від 05.10.2015 та ухвали господарського суду Сумської області №920/861/15 від 21.12.2015 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служки Міністерства юстиції України ВП №52358985 від 28.09.2016 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки в заяві стягувачем не зазначено частини заборгованості, за якою сплинув строк сплати, та в межах якої необхідно відкрити виконавче провадження, що унеможливлює виконання рішення, оскільки, відповідно п. 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк оплати.

20.10.2016 на адресу господарського суду від позивача надійшла скарга на дії ДВС при виконанні рішення по даній справі, в якій скаржник просить суд визнати незаконними дії ДВС та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52358985 від 28.09.2016.

Скаржник зазначає, що вищезазначена постанова була винесена з посиланням на п. 8 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження (№ 606-14, в редакції від 12.06.2016), оскільки в заяві стягувача не було визначено заборгованості, за якою сплинув строк сплати, однак посилання на вищезазначений пункт, на думку скаржника, є незаконним.

Задовольняючи скаргу Публічного акціонерного товариства Сумиобленерго, місцевий господарський суд дійшов висновку, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52358985 від 28.09.2016, винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, є незаконною і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.115 ГПК України і ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення ухвалюються Іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 116 ГПК України та ст. 17 Закону України Про виконавче провадження виконання рішень господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як вже зазначалось, 05.10.2015 на виконання вищезазначеного рішення було видано відповідний наказ, який дійсний для пред'явлення до 29.09.2016.

Згідно до ст. 2 Закону України Про виконавче провадження виконання рішень судів покладається на Державну виконавчу службу.

Відповідно до ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень.

За умовами п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Позивач звернувся з заявою та наказом до ДВС, однак постановою ДВС ВП №52358985 від 28.09.2016 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки в заяві стягувачем не зазначено частини заборгованості, за якою сплинув строк сплати, та в межах якої необхідно відкрити виконавче провадження, що унеможливлює виконання рішення, оскільки, відповідно п. 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк оплати.

Перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження встановлений ст. 26 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 12.06.2016), а саме: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, ст. 26 Закону України Про виконавче провадження містить вичерпний перелік підстав для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження та не передбачає такої підстави, як відмова у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку із невизначенням у заяві про відкриття виконавче провадження заборгованості, за якою сплинув строк сплати, та в межах якої необхідно відкрити виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", державною виконавчою службою виконуються накази господарських судів.

При цьому, у разі надання розстрочки виконання судового рішення, розстрочка є складовою способу та порядку виконання судового рішення, має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, та є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні судового наказу.

Ухвала про розстрочку виконання рішення підлягає виконанню на підставі п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, врахувавши стадійність господарського процесу, процедуру виконання рішення господарського суду на підставі наказу, юридичну природу ухвали господарського суду про розстрочку виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що виконавче провадження відкривається на підставі судового наказу, з урахуванням ухвали господарського суду про розстрочку виконання судового рішення.

При цьому, в межах відкритого виконавчого провадження, державний виконавець з'ясовує всі обставини, пов'язані з виконанням виконавчого документа.

Лише в межах виконавчого провадження, державний виконавець враховує ухвалений судом графік розстрочки виконання судового рішення.

У випадку невиконання боржником виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавець відкриває виконавче провадження в частині, за якою сплив строк сплати, а у випадку виконання боржником судового рішення, з випередженням встановленого графіку розстрочення виконання судового рішення керуючись ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець не позбавлений права зупинити виконавче провадження до усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене, дії, а саме відмова ДВС в даному випадку у відкритті виконавчого провадження, на підставі п. 8 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", є незаконними.

ДВС не надано обґрунтованих пояснень з приводу того, яким чином те, що стягувачем не зазначено частини заборгованості, за якою сплинув строк сплати, унеможливлює виконання рішення в розумінні приписів п. 8 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що стягувач просив відкрити виконавче провадження з урахуванням ухвали про розстрочення виконання рішення. З доданої до заяви про відкриття виконавчого провадження ухвали суду від 21.12.2015 року про розстрочку виконання рішення вбачається в якій частині заборгованості сплинув строк оплати на момент звернення стягувача до ДВС.

Закон України "Про виконавче провадження" та Інструкція з організації примусового виконання рішень не передбачають обовязку стягувача вказувати суму заборгованості, за якою сплинув строк сплати, у разі розстрочки виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи ДВС, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та безпідставними, та не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Таким чином, місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали додержані норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали господарського суду Сумської області від 08.11.2016 р. у справі №920/861/15 відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служки Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 08.11.2016 р. у справі №920/861/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 21.12.2016 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.