ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа № 920/794/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність від 11.07.2016 року),

відповідача не зявився,

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.№3185С/3-38) на рішення господарського суду Сумської області від 13.10.2016 року

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Суми

до Сумської міської ради, м. Суми

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору земельної ділянки від 17.02.2006 року, укладеного між Сумською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Сумської області від 13.10.2016 року (суддя Коваленко О.В.) у справі №920/794/16 позов задоволено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 року відповідачу відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до 21.12.2016 року.

Позивач надіслав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на приписи статті 33 ЗУ «Про оренду землі», зазначив, що після закінчення строку дії договору позивач продовжив користуватись земельною ділянкою та виконувати умови договору оренди, а від орендодавця не надходило жодних заперечень протягом місяця з моменту закінчення строку дії договору. Також відповідач зазначає, що відповідно до рішення Сумської міської ради від 28.11.2012 року №1909-МР, проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки готує управління земельних ресурсів Сумської міської ради, у звязку з чим при зверненні до відповідача із заявою від 02.10.2015 року позивачем додаткову угоду додано не було. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

В судове засідання 21.12.2016 року відповідач не зявився, в апеляційній скарзі просив суд здійснювати розгляду справи без участі його представника.

На виконання ухвали суду від 02.12.2016 року, відповідач направив суду платіжне доручення №1956 від 02.11.2016 року, що свідчить про сплату ним судового збору в розмірі 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги у даній справі.

Також відповідач надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи його тим, що внаслідок технічної помилки, копія апеляційної скарги направлена позивачу із запізненням, а отже, розгляд справи необхідно відкласти для надання позивачу достатнього часу для ознайомлення з її змістом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішений в даному судовому засіданні.

Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу та пояснень представника позивача в судовому засіданні 21.12.2016 року, позивач ознайомлений із змістом апеляційної скарги, навів суду доводи, з яких він не погоджується із апеляційною скаргою, на відкладенні розгляду справи не наполягав.

На запитання суду, представник позивача в судовому засіданні 21.12.2016 року пояснив, що вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача.

Враховуючи прибуття в судове засідання 21.12.2016 року представника позивача та відсутність його заперечень проти розгляду справи в даному судовому засіданні, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, у звязку з чим відхиляє клопотання відповідача.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

17.02.2006 року між Сумською міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі- договір) (а.с.12).

Відповідно до п.1.1 договору, орендодавець, на підставі рішення Сумської міської ради від 21 грудня 2005 року №1552-МР Про вилучення, надання в оренду, продовження терміну користування земельними ділянками підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради, надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (обєкт оренди), яка знаходиться за адресою: м.Суми, на зуп. «Школа №4» вул.Петропавлівська. В оренду передається ділянка, площею 0,0054 га.

Згідно п.1.2 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 25340 грн.

Категорія - землі житлової та громадської забудови (п.1.3 договору).

Пунктом 2.1. договору визначено, що земельна ділянка надається в оренду під розташування міні-магазину, згідно з Українським класифікатором цільового використання землі комерційного використання.

Відповідно до п.2.2 договору, він укладається терміном до 21 грудня 2015 року. Після закінчення терміну дії договору позивач, за умови належного виконання обовязків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі позивач повинен повідомити письмово відповідача про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття договором чинності законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені цим договором.

В п.2.3 договору зазначено, що земельна ділянка передається в оренду за актом прийму-передачі, який оформляється в строк не пізніше 7 днів з моменту набрання чинності цим договором.

У разі припинення або розірвання цього договору, орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому, у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду та придатному для подальшого використання за цільовим призначенням. Передача земельної ділянки здійснюється за актом прийому-передачі у 10-денний строк з моменту припинення або розірвання договору (п.2.4 договору).

В розділі 3 договору сторони врегулювали розмір та порядок сплати орендних платежів.

У відповідності до п.5.3 договору, договір припиняється у разі, зокрема, закінчення строку дії договору.

Даний договір зареєстрований у Сумському міському реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 27.04.2006 року за № 71.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, зазначає, що маючи намір в подальшому використовувати орендовану земельну ділянку, він, в порядку, передбаченому п.2.2 договору, звернувся до відповідача із заявою від 02.10.2015 р. про поновлення дії договору оренди землі на новий строк (а.с. 14).

Позивач зазначає, що відповідач, у встановлений статтею 33 ЗУ «Про оренду землі» місячний термін, вказану заяву не розглянув, відповіді не надав, що, на думку позивача, свідчить про те, що договір оренди поновлено на підставі частини 1 статті 33 вказаного Закону.

Також позивач зазначає, що він продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою, виконувати належним чином умови договору оренди та сплачувати орендні платежі, що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками (а.с.15-19).

28.07.2016 року позивач звернувся до Сумської міської ради із заявою про укладення додаткової угоди до договору оренди від 27.04.2006 року та направив відповідачу два її примірника для підписання (а.с.20-21).

У відповідь, відповідач надіслав позивачу лист №06.01-18/1671, в якому вказав, що рішенням Сумської міської ради від 24.02.2016 року №408-МР ФОП ОСОБА_2 відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки від 17.02.2006 року, у звязку з чим відсутні підстави для укладення додаткової угоди.

Позивач вважає, що ним, у відповідності до статті 33 ЗУ «Про оренду землі» виконано всі вимоги, які є обовязковими для укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди землі), а відповідач ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.02.2006 року, чим порушує вимоги ч.8 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про визнання укладеною додаткову угоду до договору земельної ділянки від 17.02.2006 року, укладеного між Сумською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в редакції позивача.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції відзив на позов не надав.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не дотримано порядок поновлення договору оренди землі, передбачений ст.33 ЗУ «Про оренду землі», зокрема, при зверненні до Сумської міської ради із відповідною заявою позивач не надав проект додаткової угоди до договору. Також апелянт зазначає, що на заяву позивача від 02.10.2015 року про поновлення договору оренди, листом №1584/06.01-24 від 19.10.2015 року відповідач надав відповідь та зазначив, що вказане питання буде розглянуто на черговому засіданні комісії з питань архітектури, будівництва, регулювання земельних відносин Сумської міської ради. Як зазначає відповідач, рішення Сумської міської ради №408-МР від 24.02.2016 року, яким ФОП ОСОБА_2 відмовлено в поновленні договору оренди землі чинне, у встановленому законодавством порядку не оскаржувалось та не скасовано.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є строк дії договору оренди.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч.2 ст.33 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 33 ЗУ «Про оренду землі», до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Згідно ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Як визначено в ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строку в обовязковому порядку (ч.8 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»).

Таким чином, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В цьому випадку сторони мають укласти протягом місяця додаткову угоду.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони протягом місяця укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14.

Як свідчать матеріали справи, договір оренди землі укладено між Сумською міською радою та ФОП ОСОБА_2 17.02.2006 року.

Відповідно до п.2.2 договору, він укладається терміном до 21 грудня 2015 року.

Після закінчення терміну дії договору позивач, за умови належного виконання обовязків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У цьому разі позивач повинен повідомити письмово відповідача про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

Відповідно до п.5.3 договору, його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Договір підлягає державній реєстрації, відповідно до вимог статті 20 ЗУ «Про оренду землі» (п.8.2 договору).

Даний договір зареєстрований у Сумському міському реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 27.04.2006 року за № 71.

Таким чином, спірний договір припинив свою дію 21 грудня 2015 року.

Позивач зазначає, що у відповідності до вимог статті 33 ЗУ «Про оренду землі», він своєчасно, а саме 02.10.2015 року, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив «поновити дію договору оренди земельної ділянки за адресою: м.Суми, вул.Петропавлівська (зупинка «вулиця Огарьова») під розміщення міні магазину (комерційне використання), площею 0,0054 га, терміном на 15 років» (а.с.14).

Заява відповідача отримана Сумською міською радою 02.10.2015 року, про що свідчить штамп Управління «Центру надання адміністративних послуг у м.Суми» на заяві.

Таким чином, позивачем дотримано строки, передбачені п.2.2 договору, для звернення до орендодавця з приводу поновлення договору оренди.

Однак, докази надання позивачем відповідачу разом із заявою, проекту додаткової угоди до договору оренди, як це передбачено ч.3 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», матеріали справи не містять.

У відзиві на апеляційну скаргу, а також в судовому засіданні 21.12.2016 року представник позивача зазначив, що, дійсно, до заяви про поновлення договору оренди землі, ним не додано проекту додаткової угоди, оскільки відповідно до рішення Сумської міської ради від 28.11.2012 року №1909-МР, проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки готує управління земельних ресурсів Сумської міської ради.

Колегія суддів вважає такі доводи позивача безпідставними, оскільки ч.3 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» обовязок щодо надання проекту додаткової угоди покладено саме на орендаря, а дотримання встановленої вказаним законом процедури є обовязковим для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі.

Таким чином, в порушення ч.3 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», орендарем не додано до заяви про поновлення договору оренди землі проекту додаткової угоди.

Також, відповідно до п.2. договору, він є укладеним до 31.12.2015 року, тобто термін дії договору 10 років.

Разом з тим, в заяві 02.10.2015 року орендар просив поновити договір оренди земельної ділянки терміном на 15 років, тобто на інших умовах, ніж передбачені договором.

Втім, відповідно до ч.4 статті 33 ЗУ «Про оренду землі», у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, враховуючи, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів направлення позивачем разом із заявою проекту додаткової угоди, позивачем не доведено наявність підстав для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди на цій підставі.

Крім того, обґрунтовуючи позов, позивач також посилаючись на ч.6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» зазначає, що продовжує користуватись спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, позивачу не надходив, а отже, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Колегія суддів зазначає, що для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Частиною восьмою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Однак, додаткова угода про поновлення договору оренди сторонами в місячний строк не укладена.

Рішенням Сумської міської ради від 24.02.2016 року №408-МР, відмовлено ФОП ОСОБА_2 у поновленні договору оренди земельної ділянки, площею 0,0054 га під розміщеною тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності за адресою: м.Суми, вул.Петропавлівська (зупинка «вул. Огарьова») (а.с.78).

При цьому, позивач звернувся до відповідача із заявою про укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки лише 28.07.2016 року (а.с.20-21), тобто через 6 місяців після спливу строку дії договору та після прийняття відповідачем рішення про відмову в поновленні договору.

Таким чином, сторонами не вчинено дій, які є необхідною умовою для застосування частини 6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі».

З огляду на наведені обставини та приймаючи до уваги, що позивачем не дотримано передбаченої статтею 33 ЗУ «Про оренду землі» процедури щодо реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі, позовні вимоги про укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.02.2006 року є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Сумської області від 13.10.2016 року у справі №920/794/16 прийняте при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення скасуванню.

Відповідно до статті 105 ГПК України, у разі скасування рішення, в постанові апеляційного господарського суду має бути зазначено новий розподіл судових витрат.

Враховуючи приписи статті 49 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги у даній справі покладається на позивача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, п. 2 статті 103, п.1 ч.1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 13.10.2016 року у справі №920/794/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (40000, м.Суми, вул.Праці, 6, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Сумської міської ради (40030, м.Суми, пл.Незалежності, 2, ідентифікаційний код 23823253) 1515,80 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 26.12.2016 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н.В.