номер провадження справи 12/119/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 Справа № 908/2878/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/2878/16

за позовом: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міського комунального підприємства Основаніє

про стягнення 13945,91 грн., розірвання договору оренди, звільнення нежилого приміщення

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 довіреність № 48/01/01-10 від 06.09.2016 року

від відповідача не зявився

від третьої особи ОСОБА_3, довіреність № 440 від 08.11.2016 року

СУТЬ СПОРУ: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року в сумі 13945, 91 грн. на користь місцевого бюджету Олександрійського району;

- розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд. 71;

- звільнити нежиле приміщення площею 135,4 кв.м., розташоване в будинку № 71 на вулиці Грязнова в місті Запоріжжі, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.10.2016 року на підставі приписів ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міське комунальне підприємство Основаніє.

15.11.2016 року на адресу суду від третьої особи у справі надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких остання зазначає, що 25.05.2000 року між Державним комунальним підприємством «ВРЕЖО № 2» та відповідачем був укладений договір № 377/2 оренди нежитлового приміщення загальною площею 135,4 кв.м., розташованого в будинку № 71 на вулиці Грязнова в місті Запоріжжі. Вказаний договір був укладений на п'ять років: з 15.05.2000 року до 25.05.2005 року. Вказує, що додатковою угодою від 01.10.2002 року до договору оренди № 377/2 від 25.05.2000 року змінено орендодавця на Управління житлового господарства Запорізької міської ради. В подальшому 15.12.2003 року підписано додаткову угоду про внесення змін до п. 3.2. розділу 3 договору оренди стосовно порядку перерахування орендарем орендної плати до місцевого бюджету м. Запоріжжя. Пояснює, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.06.2005 року № 218/8 строк дії договору оренди № 377/2 від 25.05.2000 року продовжено на три роки, про що укладено 26.12.2005 відповідну додаткову угоду. Також вказує, що 01.06.2011 року додатковою угодою до договору від 25.05.2000 року змінено орендодавця на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. Третя особа зазначає, що сторонами договору у визначений законом строк не надіслано заяв та заперечень щодо продовження строку його дії, нежитлове приміщення орендарем не поверталось з користування, відповідач продовжив користуватися правами орендаря за договором, відтак договір був продовжений. При цьому вказує, що в пункті 3.2. Договору (згідно додаткових угод від 02.02.2009 року та від 10.10.2011 року) передбачено, що орендна плата перераховується орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження об'єкта, що здається в оренду, не пізніше 10 числа поточного місяця. Місячний розмір без урахування ПДВ, згідно рішення Запорізької міської ради від 06.04.2011 року № 47 становить 570,59 грн., помножений на індекс інфляції за поточний місяць. Втім відповідачем порушено умову договору щодо самостійного щомісячного перерахунку орендної плати в строк, визначений в пункті 3.4 Договору, внаслідок чого заборгованість відповідача з листопада 2014 року по серпень 2016 року (включно) становить 13945,91 грн. Разом з тим вказує про наявність судових рішень у справах № 908/4294/13 та № 908/5982/14, які розглядались Господарським судом Запорізької області, за наслідками розгляду яких з відповідача стягувалась заборгованість з орендної плати за спірним договором оренди нежитлового приміщення. Вказує, що оскільки відповідач добровільно не повернув нежитлове приміщення з користування, не виконав вимоги статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Департамент комунальної власності та приватизації звернувся за захистом своїх прав до Господарського суду Запорізької області. Також зазначає, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.08.2016 року № 494 «Про вилучення об'єктів житлового та нежитлового фонду, об'єктів благоустрою та обладнання з господарського відання Міського комунального підприємства «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі» з 01.09.2016 року передані об'єкти житлового та нежитлового фонду комунальної форми власності згідно з додатками до рішення. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 311 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» встановлено, що з 01.09.2016 року виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Комунальне підприємство «Наше місто». Відтак, на теперішній час МКП «ОСНОВАНІЄ» передало комунальному підприємству «Наше місто» житловий та нежитловий фонд. Просить задовольнити позовні вимоги.

28.11.2016 року на адресу суду від позивача надійшли пояснення в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- невиконання орендарем власних зобовязань за договором оренди № 377/2 від 25.05.2000 року та невикористання ним своїх прав не може бути віднесено до обставин, за які він не відповідає;

- орендна плата за орендовані приміщення надходить до бюджету міста та є його доходною частиною, умовами договору оренди не передбачено зарахування витрат на проведення капітального ремонту в рахунок орендної плати;

- орендарем не надані докази неможливості використання приміщення у період з листопада 2014 року по серпень 2016 року, який заявлений в позовних вимогах;

- належна оцінка попередньому періоду сплати орендної плати вже надавалася судом, зокрема у рішенні Господарського суду Запорізької області від 18.03.2014 року у справі № 908/4294/13;

- за інформацією Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради від 28.11.2013 року № Ч-4012 в нежитловому приміщенні по вул. Грязнова, 71, яке перебуває в оренді у ПП ОСОБА_1, проведені роботи по заміні трубопроводу гарячого водопостачання, а саме: в приміщенні бойлерної-1,5 м.п. та в приміщенні орендаря 12 м.п., а також відновлено заземлення на будинок, приміщення знаходиться в задовільному стані.

28.11.2016 року до суду від представника відповідача адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про перенесення слухання справи на інший день, у звязку зайнятістю представника в іншій справі та необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. Разом з тим, при призначенні дати та часу розгляду справи просить врахувати, що у адвоката вже призначені справи на 29, 30 листопада, 1, 5, 6, 7, 8, 13, 16, 19, 20, 21 грудня 2016 року, 9,15, лютого 2017 року. Так, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.11.2016 року відкладено розгляд справи на 14.12.2016 року об 11:45.

29.11.2016 року на адресу суду від третьої особи у справі надійшли додаткові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких остання зазначає, що на теперішній час МКП Основаніє на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.08.2016 року № 494 передало КП Наше місто житловий та нежитловий фонд, в тому числі і будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова (Фортечна), 71, та не є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду міста Запоріжжя.

12.12.2016 року на адресу суду від представника відповідача адвоката ОСОБА_4 вдруге надійшла заява про перенесення слухання справи на інший день, у звязку зайнятістю представника в іншій справі та необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. Разом з тим, при призначенні дати та часу розгляду справи просить врахувати, що у адвоката вже призначені справи на 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 26, 28 грудня 2016 року, 11, 13, 16, 17, 19, 24, 25, 26, 31 січня, 6, 7, 8, 9, 15 лютого 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, розглянувши подане клопотання, зясувавши мотиви його подання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на умови п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Так, вказаним пунктом постанови Пленуму передбачено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Втім до клопотання представника відповідача не надано будь-яких доказів неможливості розгляду справи без його участі та доказів неможливості участі його представника в судовому засіданні 14.12.2016 року, тому вказане клопотання не підлягає задоволенню. Крім того ст. 77 ГПК України передбачає право, а не обовязок суду відкласти розгляд справи.

Представник позивача в судовому засіданні 14.12.2016 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 14.12.2016 року не зявився, правом на подання відзиву на позовну заяву, а також на ознайомлення з матеріалами справи, не скористався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні 14.12.2016 року просив задовольнити позовні вимоги.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, пояснення третьої особи, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 25.05.2000 року між Державним комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 2», далі Орендодавець, та Приватним підприємцем ОСОБА_1, далі Орендар, був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 377/2, далі Договір.

До вказаного Договору між сторонами були підписані наступні додаткові угоди: від 01.10.2002 року, від 15.12.2003 року, від 20.02.2004 року, від 26.12.2005 року, від 01.04.2007 року, від 02.09.2009 року, від 01.06.2011 року, від 10.10.2011 року.

Додатковою угодою від 01.10.2002 року до Договору сторони дійшли згоди змінити орендодавця на Управління житлового господарства Запорізької міської ради та доповнити з 01.10.2002 року в преамбулі Договору Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання № 2» у подальшому «Балансоутримувач».

Умовами додаткової угоди від 01.06.2011 року до Договору від 25.05.2000 року змінено орендодавця з Управління житлового господарства Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Відповідно до п. п. 1, 2 Договору (в редакції додаткової угоди від 10.10.2011 року) Орендодавець на підставі рішення міськвиконкому від 25.05.2000 року № 191/3 передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування нежитлове приміщення, загальною площею 135,4 кв. м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 71, яке знаходиться на балансі Комунального підприємства «ВРЕЖО № 2», вартість якого становить 42948, 00 грн. (сорок дві тисячі девятсот сорок вісім гривень 00 копійок) станом на 01.06.2000 року згідно висновку експертної оцінки. Приміщення використовується Орендарем на правах оренди під спортивно-оздоровчий заклад для дітей та молоді.

Згідно з п. п. 2.1., 2.2., 2.4. Договору вступ Орендаря у володіння нежитловим приміщенням настає одночасно із підписанням сторонами Договору та Акту прийому-передачі вказаного приміщення. Передача приміщення в оренду не спричиняє передачу Орендарю права власності на це приміщення. Власником орендованого приміщення залишається Запорізька міська рада народних депутатів, а Орендар володіє та користується ним на протязі строку оренди. Після закінчення строку дії договору оренди, якщо немає у встановленому порядку узгодження сторін про його продовження на новий строк, або у випадку дострокового розірвання Орендар зобовязаний в 10-ти добовий строк здати Орендодавцю приміщення у відповідності з Актом прийому-передачі.

Умовами п. 3.2. 3.5. Договору (з урахуванням редакції додаткових угод від 02.02.2009 року та від 10.10.2011 року) сторони визначили, що орендна плата перераховується Орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження обєкта, що здається в оренду, щомісячно до 10-го числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті. Місячний розмір орендної плати без урахування ПДВ згідно рішення Запорізької міської ради шостого скликання восьмої сесії № 47 від 06.04.2011 року з 01.10.2011 року складає 570,59 грн. (пятсот сімдесят гривень 59 коп. х 1м). Орендна плата перерахована невчасно або не в повному обсязі, стягується в бюджет (Орендодавцеві) відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочки (включаючи день оплати). Наднормативна сума орендної плати, що надійшла Орендодавцю, підлягає в установленому порядку поверненню Орендареві, або заліку в рахунок наступних платежів. У випадках закінчення дії договору оренди або його довгострокового припинення орендна плата перераховується Орендарем по добу фактичної здачі приміщення по акту прийому-передачі.

Пунктом 5.2. Договору передбачений обовязок Орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Згідно з п. 10.1. Договору цей договір діє з 25.05.2000 року до 24.05.2005 року строком на пять років.

Згідно з п. 1 додаткової угоди від 26.12.2005 року до Договору сторони дійшли згоди на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.06.2005 року № 218/2 продовжити дію договору оренди № 377/2 від 25.05.2000 на три роки до 24.05.2008 року з використанням під спортивний клуб.

Пунктом 10.7. Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він (Договір) вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Враховуючи відсутність заяв сторін про припинення або зміну Договору, умови вказаного договору є дійсними на момент розгляду даної справи.

Позивач в позові вказує, що відповідач протягом дії договору систематично порушує його умови, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує орендну плату, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року в сумі 13945,91 грн. При цьому зазначає, що відповідач систематично порушує свій обовязок щодо своєчасної оплати орендних платежів, відтак існують достатні підстави для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку, оскільки має місце істотне порушення умов договору з боку відповідача.

Станом на день вирішення спору по суті сторонами не надано до матеріалів справи акту приймання передачі обєкту оренди, складеного за фактом укладення договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року.

Втім, безпосередньо в судовому засіданні 15.11.2016 року представники позивача та відповідача визнали факт укладення договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року та передачі в строкове платне володіння та користування відповідача нежитлового приміщення, загальною площею 135,4 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 71.

За загальним правилом, кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК України). Водночас статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування. Так, згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Враховуючи визнання сторонами у справі факту передачі в строкове платне володіння та користування відповідача нежитлового приміщення, загальною площею 135,4 кв. м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, 71 за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, вказані обставини не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Так, на виконання умов Договору, за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року позивач надав відповідачу послуги з оренди на загальну суму 21334, 76 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості з орендної плати № 3899/01/01-07 від 13.09.2016 року, який міститься в матеріалах справи (а.с. 11-12).

Зі змісту вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем були здійснені часткові оплати боргу з орендної плати за Договором на загальну суму 7388,85 грн., а саме за листопад 2015 року в сумі 888, 85 грн., за січень 2016 року в сумі 5000, 00 грн. та за липень 2016 року в сумі 1500, 00 грн. Втім, докази в підтвердження проведення відповідачем вказаних оплат до матеріалів справи сторонами не надані.

Безпосередньо в судовому засіданні 15.11.2016 року представник відповідача визнав факт здійснення вказаних часткових оплат боргу з орендної плати за Договором на загальну суму 7388, 85 грн. Разом з тим факт проведення відповідачем часткових оплат боргу з орендної плати за Договором на загальну суму 7388, 85 грн. був підтверджений представником позивача в судових засіданнях 15.11.2016 року, 29.11.2016 року та 14.12.2016 року.

Відтак, враховуючи визнання сторонами у справі факту часткової оплати відповідачем заборгованості з орендної плати за договором на загальну суму 7388, 85 грн., вказані обставини не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 1 ст. 35 ГПК України.

З врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, заборгованість з орендної плати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року складає 13945, 91 грн.

Матеріали справи свідчать, що умовами укладеного між сторонами Договору (з врахуванням внесених змін додатковими угодами) не передбачено виставлення або направлення Орендарю рахунків на оплату орендної плати, а також не передбачено умов про підписання між сторонами договору актів про надані послуги оренди. Натомість умовами п. 3.2. Договору визначено, що орендна плата перераховується Орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження обєкта, що здається в оренду, щомісячно до 10-го числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті.. Відтак, в силу умов п. 3.2. Договору відповідач як Орендар повинен самостійно здійснювати оплату орендної плати щомісяця шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, перераховуючи її до місцевого бюджету у строк, передбачений п. 3.2. Договором.

Втім, відповідач всупереч прийнятих обовязків за Договором оплату орендної плати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року вчасно та в повному обсязі не здійснив, у звязку з чим позивач намагається стягнути з нього заборгованість з орендної плати за Договором в сумі 13945,91 грн.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами укладені договори оренди комунального майна, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", далі Закон. Сторони у справі досягли всіх суттєвих умов передбачених законом для договорів даного виду: зокрема щодо предмету оренди, за його індивідуально визначеними ознаками, ціни, строку його дії, а тому він вважається укладеним згідно вимог ст. ст. 10, 12, 18, 26 Закону, п. п. 1, 2 ст. 180, п. 1 ст. 181, ст. 283 ГК України та ст. ст. 627, 628, 638, 759 ЦК України.

Нормою ч. 1 ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 3 статті 18 Закону Про оренду державного та комунального майна передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Разом з тим приписами ч. ч. 1, 3 ст. 19 вказаного Закону встановлений обовязок Орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, а строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Частина перша статті 759 ЦК України, як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Стаття 283 ГК України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України). Статтею 286 ГК України унормовано, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України). Орендна плата встановлюється в грошовій формі (ч. 3 ст. 286 ГК України). Строки внесення орендної плати визначаються в договорі, про що сторони диспозитивно домовилися у розділі 3 Договору.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги оренди за Договором за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 13945,91 грн..

Разом з тим факти неналежного виконання відповідачем як Орендарем своїх обовязків щодо внесення орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року за попередні періоди: з червня 2013 року по лютий 2014 року та з березня 2014 року по жовтень 2014 року були встановлені рішеннями Господарського суду Запорізької області від 18.03.2014 року у справі № 908/4294/13 та від 05.01.2015 року у справі № 908/5982/14, які набрали законної сили.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором, а саме неналежне виконання останнім зобовязання зі сплати орендних платежів за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року, та наявність заборгованості з орендної плати за договором за вказаний період в сумі 13945, 91 грн., яка підтверджується наявними у справі доказами з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат боргу. Відповідач доказів сплати в повному обсязі боргу з орендної плати за договором суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

За таких обставин, позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року в сумі 13945,91 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про розірвання Договору та зобовязання відповідача звільнити нерухоме майно шляхом виселення слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Частиною 3 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що договір оренди може бути припинено шляхом його розірвання за погодженням сторін, або на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Приписами ч. 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що істотними умовами договору оренди є:

- об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

- термін, на який укладається договір оренди;

- орендна плата з урахуванням її індексації;

- порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством;

- відновлення орендованого майна та умови його повернення;

- виконання зобов'язань;

- забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

- порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди;

- відповідальність сторін;

- страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

- обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Так, умовами п. 10.4. Договору сторони визначили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї з сторін за рішенням арбітражного суду (суду) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно частини першої статті 284 ГК України орендна плата з урахуванням її індексації віднесена до істотних умов договору оренди, а обов'язок з її сплати є основним обов'язком орендаря відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України. Відтак, договір оренди може бути розірваний судом, у зв'язку з тим, що орендодавець позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору можливості своєчасного отримання орендної плати.

Факт порушення відповідачем договірних зобовязань щодо повної і своєчасної сплати орендних платежів за Договором встановлений судом. Оскільки несплата орендних платежів є істотним порушенням договору оренди в розумінні приписів ч. 2 ст. 651 ЦК України, несплата відповідачем за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року орендної плати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року визнаються судом обґрунтованими та такими, у звязку з чим слід розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Згідно ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Так, умовами п. 2.4. Договору сторони домовилися, що після закінчення строку дії договору оренди, якщо немає у встановленому порядку узгодження сторін про його продовження на новий строк, або у випадку дострокового розірвання Орендар зобовязаний в 10-ти добовий строк здати Орендодавцю приміщення у відповідності з Актом прийому-передачі.

Однак, матеріали справи не містять доказів повернення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обєкта оренди за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, в тому числі доказів підписання між сторонами акта приймання передачі обєкта оренди, що суперечить імперативним приписам зазначених норм.

За таких обставин, позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звільнення нежилого приміщення площею 135,4 кв.м., розташованого в будинку № 71 на вулиці Грязнова в місті Запоріжжі, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.12.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, після виходу суду з нарадчої кімнати, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 18, 19, 26, 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна, ст. ст. 599, 651, 782, 785 ЦК України, ст. 193, 284, 291 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 69005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість з орендної плати в сумі 13945 (тринадцять тисяч девятсот сорок пять) грн. 91 коп., на користь місцевого бюджету Олександрійського району на р/р № 0006 в ГУДКСУ у Запорізькій області, , МФО 813015, код платежу: 22080401, видавши наказ. Стягувач: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, .

3. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

4. Звільнити нежилове приміщення площею 135,4 кв.м., розташоване в будинку № 71 на вулиці Грязнова (Фортечна) в місті Запоріжжі, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 69005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, .

Повне рішення складено 19.12.2016 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.