КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа№ 910/18531/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Сімонова Є.О. за довіреністю № 446 від 19.10.2016;

від відповідача-1: Кравчук О.А.- за довіреністю № 8/01 від 02.12.2015;

від відповідача-2: Хілова І.М. - за довіреністю № 44/1676 від 10.11.2016,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.11.2016 у справі № 910/18531/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк», м. Київ

до 1) публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет», м. Київ

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-ГТВ», м. Біла Церква, Київська обл.

про стягнення 528 819, 81 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.10.2016 публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - позивач/ПАТ «Сбербанк»/ апелянт) звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» (далі - відповідач-1/ПАТ «Укрвторчормет») та товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-ГТВ» (далі - відповідач -2/ТОВ ««Інтер-ГТВ») про стягнення з відповідачів 1,2, як з солідарних боржників заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії 74-В/11/54КЛ від 07.07.2011 та за договором поруки № 1 від 25.05.2015 у розмірі 20 420,40 доларів США ( а.с. 1-14).

Звертаючись з даним позовом позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем-1 умов кредитного договору № 74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011, яке (невиконання) спричинило виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення з позичальника - публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет» та поручителя - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-ГТВ».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18531/16 та призначено її до розгляду.

03.10.2016 відповідач-1 подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Так, обґрунтовуючи клопотання, ПАТ ««Укрвторчормет» посилається на п. 11.16 кредитного договору про відкриття кредитної лінії 74-В/11/54КЛ від 07.07.2011 (в редакції додаткового договору № 5 від 25.05.2015) та п. 6.8 договору поруки № 1 від 25.05.2015, в яких сторони погодили передачу спору між ними, який виникне з вказаних правочинів, на вирішення третейського суду (а. с. 137-138).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2016 (суддя Грєхова О.А.) провадження у справі № 910/18531/16 припинено на підставі п. 5 ч. ст. 80 ГПК України.

Припиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що якщо у договорі між сторонами наявне третейське застереження, яке зобов'язує кожну з сторін при виникненні спору звертатися до третейського суду для вирішення спору, то сторона такого договору не може односторонньо відмовитися від виконання цієї умови і звернутися для вирішення спору до господарського суду, адже таким чином вона порушить взяте на себе зобов'язання.

Отже, на думку суду першої інстанції, звернення до господарського суду суб'єкта господарювання при наявності третейської угоди є неправомірним та таким, що суперечить меті укладання третейської угоди, оскільки сторони уклали третейську угоду саме для того, щоб кожна з них мала гарантію того, що у разі виникнення спору, інша сторона звернеться саме до третейського суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою господарського суду міста Києва, публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу № 910/18531/16 до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник стверджує, що ухвала господарського суду прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме ст.ст. 41, 43, 80 ГПК України. Так, скаржник зазначає про те, що суд першої інстанції припиняючи провадження у зв'язку з наявністю в додатковому договорі № 5 від 25.05.2015 до договору про відкриття кредитної лінії 74-В/11/54КЛ від 07.07.2011 та в договорі поруки № 1 від 25.05.2015 третейського застереження, порушив ст.ст. 55, 124, 129 Конституції України щодо права особи на розгляд його справи господарським судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2016 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.11.2016 у справі № 910/18531/16 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 15.12.2016.

В судовому засіданні 15.12.2016 представник відповідача-2 звернулася з клопотанням про продовження строку розгляду скарги у відповідності до ст. ст. 69, 102 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.11.2016 у справі № 910/18531/16 продовжено на 15 днів; розгляд справи відкладено на 22.12.2016.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав викладених в ній.

Представник відповідача-1 проти апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача -2 також апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, зазначив, що позивач не звертався до останнього з пропозицією внесення змін до договору поруки № 1 від 25.05.2016.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2011 між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» та публічним акціонерним товариством «Укрвторчормет» було укладено кредитний договір про відкриття кредитної ліні № 74-В/11/54КЛ (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п. 11.3. кредитного договору, він набуває чинності з дати його підписання банком та позичальником, скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобов'язань позичальника по цьому договору.

Сторонами вносились зміни до кредитного договору про відкриття кредитної ліні № 74-В/11/54КЛ від 07.07.2011, шляхом укладення додаткових договорів.

Судом першої інстанції встановлено, що пунктом 11.16 додаткового договору № 5 від 25.05.2015 до кредитного договору сторони визначили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул.. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013 видано Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.

У пункті 6 додаткового договору № 5 від 25.05.2015 до кредитного договору сторони погодили, що цей договір про внесення змін набирає чинності з дати його підписання банком та позичальником та скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобов'язань позичальника по Кредитному договору.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» та товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-ГВТ», 25.05.2015 було укладено договір поруки №1.

Пунктом 6.8. договору поруки сторони також визначили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул.. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013 видано Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.

Пунктом 6.3. договору поруки № 1 віл 25.05.2015 сторони домовились, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення у письмовій формі. Строк дії цього договору складає 4 роки, але в будь-якому випадку строк дії договору продовжується до повного виконання кожною зі сторін своїх зобов'язань за цим договором. При цьому договір припиняє свою дію достроково у випадку належного виконання боржником або поручителем усіх зобов'язань передбачених в ст. 2 цього договору, а також з інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання.

Предметом спору у справі є вимога позивача до відповідачів 1,2, як солідарних поручителів, про стягнення заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії 74-В/11/54КЛ від 07.07.2011 та за договором поруки № 1 від 25.05.2015 у розмірі 20 420,40 доларів США.

Відповідач -1, в свою чергу, подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.5. ч.1 ст. 80 ГПК України з огляду на наявні у кредитному договорі та договорі поруки № 1 третейське застереження.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування даної норми процесуального права і провадження у справі № 910/18531/16 припинив.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України «Про третейські суди» визначено, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

У статті 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Приписами ст. 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної

Частинами 1, 4, 6, 9 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди; третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами; посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору; третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Таким чином, підписавши додаткову угоду № 5 від 25.05.2015 до договору про відкриття кредитної лінії № 74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 та договір поруки № 1 від 25.05.2015 із третейським застереженням, сторони погодили, що будь-які суперечки та спори щодо даного договору між ними підлягають розгляду третейським судом

При цьому, ст.ст. 627, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними, зокрема, в укладенні договору, визначенні умов договору, а також, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У пункті 4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що з метою забезпечення однакового і правильного застосування судами Господарського процесуального кодексу України встановлено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що, в тому числі, є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то: у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною та не визнавалася недійсною, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

Статтею 13 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що у разі якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід'ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому.

Пунктом 4.2.3 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» визначено, якщо письмову угоду сторін про передачу спору на вирішення третейського суду укладено до порушення провадження у справі, то: у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК України.

Як вже вказувалось вище, ПАТ «Укрвторчормет» звернулось місцевого господарського суку з клопотанням про припинення провадження у справі, оскільки між сторонами наявна третейська угода у вигляді третейського застереження про передачу спору на вирішення третейського суду, а саме, до постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України».

Доказів недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання вказаної третейської угоди матеріали справи не містять.

Таким чином, якщо третейську угоду укладено до порушення провадження у справі, а відповідач з посиланням на цю угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі вказаної норми ГПК України.

Отже, з огляду на зміст пункту 11.16. додаткового договору №5 від 25.05.2015 до договору про відкриття кредитної лінії № 74-В/11/54/КЛ від 07.07.2011 та п. 6.8. договору поруки № 1 від 25.05.2015, його відповідність як визначенню третейської угоди, так і підвідомчості справ третейським судам, а також позицію відповідача-1, який з посиланням на згадані договори, що є чиними, не визнавалися недійсними і можуть бути виконані, заперечує проти розгляду даної справи господарським судом і наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що провадження у цій господарській справі підлягає припиненню згідно з п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

При цьому, посилання позивача у апеляційній скарзі на те, що припиняючи провадження у даній справі місцевим господарським судом порушено його право на судовий захист є безпідставним, оскільки рішенням Конституційного суду України від 10 січня 2008 року №1-рп/2008 по справі № 1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу "Третейське застереження" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських відносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків встановлених законом (статтею 17 ЦПК України, статтею 12 ГПК України, статтею 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України). Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції Конституції України, Закону України «Про судоустрій України і статус суддів» з огляду на позбавлення позивача права на розгляд його справи судом, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, колегія відхиляє, оскільки постійно діючий третейський суд діє відповідно до Закону України «Про третейські суди», його рішення можуть бути оскаржені до господарського суду на підставах, зазначених в ГПК України, тому в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод такий суд може вважатися "судом, встановленим законом" (див. п. 54 рішення ЄСПЛ "Компанія "Регент" проти України" від 03.04.2008), а наявність у сторони спору обов'язку звертатися саме до цього суду, якщо між сторонами була попередньо укладена угода про передання спору на розгляд третейського суду, і інша сторона наполягає на вирішенні спору в цьому суді, не свідчить про порушення права заявника на доступ до суду та вчинення ним угоди про відмову у зверненні за захистом до суду.

Третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав, тому у випадку якщо відповідач з посиланням на угоду про передачу спору на вирішення третейського суду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Така ж правова позиція викладена і в пп. 4.2.3 п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 ГПК України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 80, 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 14.11.2016 у справі № 910/18531/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна