КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа№ 910/16196/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Іоннікової І.А.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: Новіков С.Ю. за дов. № б/н від 29.12.2015.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магастральних газопроводів "Київтрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі № 910/16196/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"

про стягнення 2 903,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 1 715,28 грн. - боргу, 784,51 грн. - інфляційних, 83,04 грн. - 3% річних.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені частково, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Іоннікова І.А., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі № 910/16196/16 до розгляду та призначено розгляд справи на 21.12.2016.

Від позивача 16.12.2016 до Київського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 21.12.2016 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі № 910/16196/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 21.12.2016 позивач свого представника не направив, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі філії "Дирекція первинної мережі ПАТ "Укртелеком" (орендодавець) та публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" (орендар) 18.04.2014 було укладено договір оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) №/910-8 (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування приміщення радіорелейної станції РРС-93 (далі - майно), розташоване за адресою: в с. Маліївці, Дунаєвецького району, Хмельницької області, загальною площею 1 (один) м.кв. технологічних приміщень, для встановлення обладнання орендаря.

У відповідності до акту приймання-передачі від 18.04.2014 орендодавець передав орендарю майно.

Як передбачено п. 2.3 Договору, майно, передане орендареві, повертається орендодавцеві не пізніше дати закінчення терміну дії Договору (якщо не укладено новий договір або додаткову угоду до цього договору щодо його продовження) за актом передачі-приймання, звіреним з актом приймання-передачі майна, зазначеним у п. 2.1 цього Договору, разом з отриманим від орендодавця устаткуванням, інвентарем та іншим майном у належному стані, з усіма зробленими поліпшеннями, які не можна відокремити від об'єкта оренди.

Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін (за договірною ціною) на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованої орендної плати становить 187,00 грн. з ПДВ (20%) за 1 м.кв. технологічних приміщень. Орендна плата за перший місяць оренди (січень) за 1 м.кв. всієї орендованої площі становить 187,00 грн. з ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору оренди. Оплата повинна проводитись не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 3.6. Договору).

Пунктом 3.9 Договору встановлено, що у разі закінчення строку дії цього Договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до акта передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання акта передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів.

Відповідно до п. 6.1.3. Договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

Згідно з п. 12.1. Договір набуває чинності від дати підписання його сторонами, діє до 30 квітня 2014 року та регулює відносини між сторонами з 1 січня 2014 року. Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього Договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

Позивач, стверджує, що після закінчення строку дії Договору (після 30.04.2014), відповідач не повернув орендоване майно, продовжив користуватись цим майном після закінчення строку договору, проти чого позивач не заперечував, тому відповідно до частини 1 ст. 764 Цивільного кодексу України Договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З матеріалів справи вбачається, що орендодавець звертався до орендаря із пропозицією (листи №1345 від 07.08.2014, №1721 від 02.10.2014) щодо переукладення договору або пролонгувати термін дії договору, направляв проекти договору.

Проте, відповідач повідомив, що у листопаді ПАТ "Укртрансгаз" буде укладати централізований договір з ПАТ "Укртелеком", тому будь-яке укладення договорів або додаткових угод підрозділами ПАТ "Укртрансгаз" з підрозділами ПАТ "Укртелеком" призупинено.

Матеріали справи не містять доказів укладення інших договорів, рівно як і доказів того, що відповідач вчинив дії для повернення орендованого майна орендодавцеві.

За період з травня по грудень 2014 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 1715,28 грн.

У відповідності до приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 1715,28 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору сторонами погоджено нарахування пені у разі несвоєчасної оплати.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 320,33 грн. пені за період з 01.03.2016 по 31.08.2016.

Як передбачено ч. 6 ст. 323 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Отже, пеня підлягає нарахуванню тільки протягом шести місяців з дня прострочення зобов'язання.

Беручи до уваги те, що прострочення платежів мало місце в червні-грудні 2014 та січні 2015, у визначений позивачем період з 01.03.2016 по 31.08.2016 нарахування пені є припиненим, у зв'язку з чим, місцевим господарським судом вірно відмовлено у стягненні 320,33 грн. пені.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції перевірено розрахунком позивача, у зв'язку з чим, до стягнення з відповідача підлягає 784,51 грн. інфляційних (з 01.02.2015 по 31.08.2016) та 83,03 грн. 3% річних (з 21.01.2015 по 31.08.2016).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належним чином доведено обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачем не спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 1715,28 грн. боргу, 784,51 грн. інфляційних, 83,04 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі № 910/16196/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі № 910/16196/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі № 910/16196/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16196/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.А. Іоннікова

Г.В. Корсакова