ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" грудня 2016 р.Справа № 924/527/16

Господарський суд Хмельницької області у складі суддів: Вибодовського О.Д., Радчені Д.І., під головуванням суддя Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" м. Славута

про стягнення 1102838,94 грн., з яких 418588,81 грн. основного боргу, 212469,94 грн. пені, 43395,84 грн. 3% річних та 428384,35 грн. інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

встановив: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 567225,45 грн. заборгованості за природний газ, 212502,80 грн. пені, 33001,91 грн. 3% річних та 421904,98 грн. інфляційних втрат, посилаючись на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №2718/14-КП-34 від 31.01.2014 р., положення ст. ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні 21.11.2016р. подав уточнений розрахунок позовних вимог, а саме просить суд стягнути з відповідача 1102838,94 грн., з яких 418588,81 грн. основного боргу, 212469,94 грн. пені, 43395,84 грн. 3% річних та 428384,35 грн. інфляційних втрат.

Дане клопотання про зменшення позовних вимог відповідає вимогам чинного законодавства та судом приймається.

У письмових поясненнях відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 148636,64 грн. заборгованості за природний газ, 212502,80 грн. пені, 33001,91 грн. 3% річних, 421904,98 грн. інфляційних втрат, судових витрат. Посилається на умови договору про організацію взаєморозрахунків, згідно якої сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за договором у розмірі 148636,64 грн. за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевому бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Звертає увагу на те, що уклавши даний договір сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

31.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством „Нафтогаз України та комунальним підприємством "Славутське житлово-комунальне об'єднання" укладено договір №2718/14-КП-34 купівлі-продажу природного газу (далі - договір), відповідно до якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п. п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 продавець передає покупцеві з 01 січня 2014р. по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 360,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб м).

Згідно з п. п. 3.3, 3.4 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3113,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ -2%

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., крім того ПДВ 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб. м природного газу 3462,26 грн., крім того ПДВ 20% - 692,45 грн., всього з ПДВ - 4154,71 грн. (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. 7.1 договору).

Відповідно до п.7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості У разі невиконання покупцем п.6.1 умов договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014р. в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

В подальшому, між НАК „Нафтогаз Україна та КП „Славутське житлово-комунальне об'єднання укладалися додаткові угоди №1 від 29.04.2014 року, №2 від 21.05.2014 року, №3 від 13.06.2014 року, №4 від 30.09.2014 року, №5 від 27.11.2014 року, №6 від 26.12.2014 року до договору купівлі-продажу природного газу від 31.01.2014 року №2718/14-КП-34, якими, зокрема, встановлювалась ціна на 1000 куб. м. природного газу в розмірі: 4020,00 грн.; 4724,00 грн., 4874,00 грн., 5100,00 грн. та 5900,00 грн. відповідно.

На виконання договору продавець з січня по грудень 2014р. передав, а покупець отримав природний газ на загальну суму 1298661,11 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31 січня 2014 року на суму 270775,04 грн., від 28.02.2014р. на суму 202725,03 грн., від 31.03.2014р. на суму 164651,23грн., від 30.04.2014р. на суму 50448,08грн., від 31.10.2014р. на суму 102409,78 грн., від 30.11.2014р. на суму 189854,79 грн., від 31.12.2014р. на суму 317797,16 грн.

Відповідачем сплачено основний борг за спожитий газ в сумі 731435,66 грн., що підтверджено і відображено в довідці про операції, довідці про сальдо, випискою з банківського рахунку та визнається сторонами.

Крім того, 23.12.2015 року між позивачем (сторона четверта), відповідачем (сторона третя), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів у Хмельницькій обласній державній адміністрації (сторона друга), ПАТ «Укргазвидобування» (сторона остання) укладено договір №642/375-в про організацію взаєморозрахунків (далі - договір про організацію взаєморозрахунків), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та /або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375. (п. 1 договору).

У п.2 договору про організацію взаєморозрахунків зазначено, що сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору.

Згідно з п. 3 договору про організацію взаєморозрахунків казначейство перераховує кошти, залучені є єдиного казначейського рахунку, стороні першій у сумі 148636,64 грн. на підставі рішення Мінфіну.

Як передбачено п.4 договору про організацію взаєморозрахунків, сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 148636,64 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 148636,64 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого , водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. (п. 5 договору про організацію взаєморозрахунків).

Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 148636,64 грн., у т.ч. ПДВ 24772,77грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014р. згідно з договором від 31.01.2014 №2718/14-КП-34 (п. 6 про організацію взаєморозрахунків).

Як передбачено п.7 договору про організацію взаєморозрахунків, сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 148636,64 грн., в тому числі ПДВ 24772,77 грн. для погашення заборгованості за природний газ 2015р. згідно з договором від 29.12.2014р. №УГВ 9984/21-15 кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Сторона остання перераховує до загального фонду державного бюджету кошти для сплати розстрочених податкових зобов'язань з рентної плати за користування підприємствами нафтогазової галузі надрами для видобування природного газу, що спрямовується на формування ресурсу природного газу для населення та відсотків, нарахованих на суму таких зобов'язань (п.8 договору).

Пунктом 9 договору про організацію взаєморозрахунків визначені зобов'язання сторін, де вказано, що у графі платіжного доручення «Призначення платежу» додатково зазначають «субвенція, що надається із загального фонду державного бюджету відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. №375», а також дату укладення і номер договору.

З метою виконання договору сторони зобов'язуються: 1) забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; 2) не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; 3) перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання як сплату розстрочених податкових зобов'язань з рентної плати за користування підприємствами нафтогазової галузі надрами для видобування природного газу, що спрямовується на формування ресурсу природного газу для населення, та відсотків, нарахованих на суму таких зобов'язань до державного бюджету не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунки; 4) обмінюватися наявною інформацією для задоволення взаємних інтересів у процесі виконання договору; 5) забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з врахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, яким може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 13 договору про організацію взаєморозрахунків).

Згідно з п. 15 договору про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмету договору.

Позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням зменшення позовних вимог, про стягнення з відповідача 1102838,94грн., з яких 418588,81 грн. заборгованості за природний газ, 212469,94 грн. пені, 43395,84 грн. 3% річних та 428384,35 грн. інфляційних втрат.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, 31.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством „Нафтогаз України та комунальним підприємством "Славутське житлово-комунальне об'єднання" укладено договір №2718/14-КП-34 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі договору купівлі-продажу природного газу №2718/14-КП-34 від 31.01.2014 р. позивач продав відповідачу природний газ 31 січня 2014 року на суму 270775,04 грн. (65,173), 28.02.2014р. на суму 202725,03 грн. (48,794), 31.03.2014р. на суму 164651,23грн. (39,630), 30.04.2014р. на суму 50448,08грн. (9,582), 31.10.2014р. на суму 102409,78 грн. (15,987), 30.11.2014р. на суму 189854,79 грн. (28,411), 31.12.2014р. на суму 317797,16 грн. (41,479), що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу.

Натомість відповідач в порушення умов договору (п.6.1) вчасно та в повному обсязі не сплатив отриманий газ, утворивши заборгованість в сумі 567225,45 грн., що відображено в сальдовій відомості та відомості із здійснення операцій по з 01.01.2014р. по 30.11.2015р.

Крім того, як убачається з матеріалів цієї справи між сторонами договору від 23.12.2015 року позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів у Хмельницькій обласній державній адміністрації, ПАТ «Укргазвидобування» укладено договір №642/375-в про організацію взаєморозрахунків (далі - договір про організацію взаєморозрахунків), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та /або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375. (п. 1 договору).

Відповідно до п. 6 вищезазначеного договору відповідач перераховує на рахунок позивача кошти у сумі 148636,64 грн., у т.ч. ПДВ 24772,77грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014р. згідно з договором від 31.01.2014 №2718/14-КП-34 (п. 6 про організацію взаєморозрахунків).

Крім того, підпунктом 2 пункту 10 цього договору визначено, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Також у п. 15 договору сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

З огляду на вищезазначене, обґрунтованими є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 418588,81 грн. заборгованості за природний газ, тому їх необхідно задовольнити. Доказів, які б свідчили про сплату основного боргу в сумі 418588,81 грн., суду не подано.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 43395,84 грн. згідно з розрахунком: за зобов'язаннями січня 2014 р. - 6559,41 грн., лютого 2014 р. - 4994,83 грн., березня 2014 р. - 3897,49 грн., квітня 2014 р. - 1086,88 грн., жовтня 2014 р. - 2255,64 грн., листопада 2014р. - 8191,77 грн., грудня 2014р. - 16409,84грн.

Як убачається із розрахунку, позивачем здійснено нарахування 3% річних по кожному періоду наявності заборгованості з урахуванням розміру боргу за вказаний період. Однак при проведенні розрахунку 3% річних за зобов'язаннями січня 2014р., лютого 2014р., березня 2014р., квітня 2014р., жовтня 2014р. позивачем безпідставно віднесено до днів прострочення заборгованості дні, в які здійснювалася її часткова сплата.

Так, згідно з п. 1.4 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9 вищевказаної постанови).

З огляду на вищезазначене, проаналізувавши подані розрахунки, суд вважає, що правомірним є нарахування відповідачу 3% річних в сумі 42757,41 грн. (за зобов'язаннями січня 2014 р. у сумі 6087,14 грн., лютого 2014 р. - 4889,55 грн., березня 2014 р. - 3870,44 грн., квітня 2014 р. - 1076,85 грн., жовтня 2014 р. - 2231,82 грн., листопада 2014р. - 8191,77грн., грудня 2014р. - 16409,84грн.). Таким чином, позивачем безпідставно нараховані 3% річних у сумі 638,43 грн. (472,27 грн. за зобов'язаннями січня 2014 р., 105,28 грн. - лютого 2014 р., 27,05 грн. - березня 2014р., 10,03 грн. - квітня 2014р., 23,82грн. - жовтня 2014р. ) на суми заборгованості за дні фактичної її сплати, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині потрібно відмовити.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 428384,35 грн. інфляційних нарахувань згідно з розрахунком: за зобов'язаннями січня 2014 р. - 61444,84 грн., лютого 2014 р. - 48253,51 грн., березня 2014 р. -34536,86 грн., квітня 2014 р. - 10683,39 грн., жовтня 2014р. - 35048,92грн., листопада 2014р. - 91673,90 грн., грудня 2014р. - 146742,94грн.

Проаналізувавши поданий розрахунок, судом враховується, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Зокрема, неправомірним є нарахування інфляційних втрат (за зобов'язаннями січня 2014 р.) за жовтень 2014 р. на борг у розмірі 270775,04 грн. та листопад 2014 р. на борг в сумі 268951,43 грн., оскільки борг не проіснував повний місяць жовтень та листопад.

За зобов'язаннями лютого 2014 р. позивачем нараховано 48253,51 грн. інфляційних втрат. Однак, правомірним є інфляційні нарахування за зобов'язаннями лютого 2014 р. становлять 43558,71 грн.

Неправомірно нараховані інфляційні втрати за зобов'язаннями березня 2014 р., квітня 2014 р., жовтня 2014р., листопада 2015 р. Здійснивши перерахунок, суд вважає, що за зобов'язаннями березня 2014 р. правильним буде нарахування 28547,69 грн. інфляційних втрат, за зобов'язаннями квітня 2014 р. - 7687,19 грн. інфляційних втрат, за зобов'язаннями жовтня 2014р. - 29002,57 грн., за зобов'язаннями листопада 2014р. - 86282,17грн.

Зважаючи на викладене, в результаті проведеного перерахунку, суд доходить висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 392732,45 грн. інфляційних втрат. У стягненні інфляційних втрат в сумі 35651,90 грн. належить відмовити.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобовязання.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами в п. 7.2 договору погоджено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 212469,94 грн. (згідно з поданим розрахунком: за зобов'язаннями січня 2014 р. - 24176,87 грн., лютого 2014 р. - 20383,59 грн., березня 2014 р. - 18120,65 грн., квітня 2014 р. - 5843,68 грн., жовтня 2014 р. - 15134,44 грн., листопада 2014р. - 45138,63грн., грудня 2014р. - 83672,07грн. ).

Разом з тим, як і при нарахуванні 3% річних, так і при нарахуванні пені позивачем не враховані положення п. 1.9 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", згідно з яким, як уже зазначалося вище, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Зважаючи на вищезазначене, проаналізувавши подані розрахунки, суд доходить висновку, що правомірним є нарахування відповідачу пені в розмірі 212247,69 грн. (за зобов'язаннями січня 2014 р. - в сумі 24176,87 грн., лютого 2014 р. - 20383,59 грн., березня 2014 р. - 18120,65 грн., квітня 2014 р. - 5843,68 грн., жовтня 2014 р. - 14912,20 грн., листопада 2014р. - 45138,63 грн., грудня 2014р. - 83672,07грн.). З огляду на зазначене, позивачем безпідставно нараховано пеню у сумі 222,25 грн. (за зобов'язаннями жовтня 2014 р.) на суми заборгованості за дні фактичної її сплати, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині потрібно відмовити.

Враховуючи вказане вище, положення ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 418588,81 грн. основного боргу, 212247,69 грн. пені, 42757,41 грн. 3% річних, 392732,45 грн. інфляційних втрат. У задоволенні решти позовних вимог потрібно відмовити.

Враховуючи зазначене, а також часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 83, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ до Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" м. Славута про стягнення 1102838,94 грн., з яких 418588,81 грн. основного боргу, 212469,94 грн. пені, 43395,84 грн. 3% річних та 428384,35 грн. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" м. Славута, вул.Миру, буд.14А (код 34432514) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6 (код 20077720) 418588,81 грн. (чотириста вісімнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім гривень 81 коп.) основного боргу, 212247,69 грн. (двісті дванадцять тисяч двісті сорок сім гривень 69 коп.) пені, 42757,41 грн. (сорок дві тисячі сімсот п'ятдесят сім гривень 41 коп.) 3% річних, 392732,45 грн. (триста дев'яносто дві тисячі сімсот тридцять дві гривні 45 коп.) інфляційних втрат, 15994,90 грн. ( п'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири гривни 90 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Головуючий суддя І.В. Грамчук

Суддя О.Д. Вибодовський

Суддя Д.І.Радченя

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6), 3 - відповідачу (30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Миру, 14А). 3 - рек. з пов. про вруч.