ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" грудня 2016 р.Справа № 922/481/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування", м. Харків
до Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева", м. Харків
про стягнення 361404,53 грн.
За участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №29-с від 10.11.2016 р., ОСОБА_1, довіреність №32-с від 02.12.2016 р.

відповідача - ОСОБА_3, довіреність №72-16 від 20.01.2016 р., ОСОБА_4, довіреність №49-16 від 17.12.2015 р.

арбітражного керуючого (розпорядника майна) - ОСОБА_5, посвідчення №469 від 15.03.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" (відповідача) про стягнення заборгованості за договором №63900-393дп від 19.04.2010 р. в розмірі 361404,53 грн., а саме: за актами №27 від 13.02.2013 р., №41 від 01.03.2013 р. та №55 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №61 від 22.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актом №54 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №63 від 19.06.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актами №47 від 18.03.2013 р. та №48 від 18.03.2013 р. до додаткової угоди №64 від 25.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. та за актом №53 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №65 від 29.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Подав до суду заперечення (вх. № 43106 від 15.12.2016 р.) щодо розрахунків за договором №63900-393дп від 19.04.2010 р., яке долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні та у заяві (вх. № 43749 від 21.12.2016 р.) просить застосувати позовну давність відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України та відмовити в позові.

Водночас представник відповідача просить припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, про що подав клопотання (вх. № 43661 від 21.12.2016 р.), посилаючись на той факт, що даний спір не підлягає вирішенню господарським судом за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідач подав до суду пояснення (вх. № 43462 від 20.12.2016 р.) щодо взаєморозрахунків за договором №63900-393дп від 19.04.2010 р., яке долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні арбітражний керуючий (розпорядник майна) ОСОБА_6 надав усні та письмові пояснення в порядку ст. 30 ГПК України (вх. № 43260 від 19.12.2016 р.) щодо списання частини заборгованості за спірним договором на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 18.01.2013 р. у справі №5023/10655/11 та статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової економічної експертизи.

Даний висновок суду грунтується на наступному.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

У п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (далі - Постанова) роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно з п.п. 1.1. Розділу ІІІ Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" основними завданнями судової економічної експертизи є визначення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі грошових, основних засобів, надання послуг; визначення документальної обґрунтованості відображення в обліку грошових коштів, цінних паперів, визначення документальної обґрунтованості відображення в обліку операцій з нарахування та виплати заробітної плати, інших виплат; установлення відповідності чинному законодавству відображення в податковому обліку доходів та витрат за фінансово-господарськими операціями, що підлягають оподаткуванню податком на прибуток; визначення відповідності чинному законодавству відображення в податковому обліку податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2010 р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був укладений договір № 63900-393 дп (т. 1 а.с. 13-15), відповідно до пунктів 1.1- 1.4 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по поставці продукції та наданню послуг в рамках виготовлення 430 штук двигунів 3ТД-3А для БТР-4. Загальна сума договору складає 22 000 000,00 грн. в тому числі ПДВ 3 666 666,67 грн. Специфікації поставок продукції та послуг, вартість та строки погоджуються в додаткових угодах до даного договору, які сторони будуть оформлювати по мірі виробничої необхідності. У випадку, якщо виготовлення продукції по даного договору замовник передає виконавцю матеріали, заготовки, деталі або вузли то це погоджується в додаткових умовах з визначенням закладної переданих ТМЦ. Замовник зобов'язується прийняти та оплатити продукцію та надані послуги.

За умовами пунктів 2.1.-2.3. договору замовник перераховує виконавцю аванс в розмірі 20% від вартості поставленої продукції (наданих послуг) погодженою в конкретній додатковій угоді. По кожній конкретній додатковій угоді виконавець приступає до виготовлення продукції та наданих послуг після отримання авансу. Остаточний розрахунок за поставлену продукцію та виконані роботи (послуги) проводиться на основі документів, які підтверджують поставку продукції (наданих послуг) (накладна на відпуск ТМЦ, акт здачі-приймання) на протязі 5-ти банківських днів з моменту надання послуг (поставку продукції). Сума авансу вказується при кінцевому розрахунку за поставлену продукцію (наданих послуг). Форма оплати-перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Допускається оплата шляхом взаєморозрахунків за згодою сторін.

Відвантаження продукції виконавцем проводиться на основі довіреності замовника з оформленням накладної на відпуск ТМЦ та податкової накладної по сплаті ПДВ. Виконані послуги (виконані роботи) закриваються актами здачі-приймання робіт, які виконавець направляє замовнику після виконання робіт (пункти 3.1.-3.3 договору).

Відповідно до п. 8.1. договору даний договір вступає в законну силу з моменту підписання його обома сторонами та діє до 31 грудня 2012 року. За згодою сторін строк дії договору може бути змінений.

Між сторонами було укладено додаткові угоди до договору № 63900-393 дп від 19.04.2010 р., а саме:

- додаткову угоду № 61 від 22.05.2012 р., відповідно до якої замовник поручає, а виконавець надає послуги по дороботці деталей та зборочних вузлів для двигунів 3ТД-3А згідно специфікації № 2. Ціна додаткової угоди № 61 складає 268 880,23 грн (т. 1 а.с. 14-15).

- додаткову угоду № 64 від 25.05.2012 р., відповідно до якої замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по дороботці та виготовленню деталей регулятора 494СА.71Сб-1 для комплектації 84 дизелів 3ТД-3А. Ціна додаткової угоди складає 581 047,32 грн. (т. 1 а.с. 21-22).

- додаткову угоду № 65 від 29.05.2012 р., відповідно до якої замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виготовленню деталей для комплектуючого 84 двигунів 3ТД-3А згідно специфікації (додаток № 1). Ціна додаткової угоди складає 1 111 608,12 грн. (т. 1 а.с. 23-24).

- додаткову угоду № 63 від 19.06.2012 р., відповідно до якої замовник поручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по доробці, виготовленню деталей та зборочних одиниць системи топливної високого тиску 494СИ.80Сб для 94 дизелів 3ТД-3А (494СА) згідно специфікації (додаток № 1). Ціна даної додаткової угоди складає 3 217 620,00 грн. (т.1 а.с. 16-18).

На виконання умов договору позивач передав відповідачеві обумовлені у договорі роботи, що підтверджується підписаними сторонами ОСОБА_4 здачі-приймання послуг: № 27 від 13.02.2013 р. на суму 13 544,75 грн., № 41 від 01.03.2013 р. на суму 17 985,72 грн., № 47 від 18.03.2013 р. на суму 81 612,00 грн., № 48 від 18.03.2013 р. на суму 159 545,23 грн., № 53 від 21.03.2013 р. на суму 3 092,72 грн., № 54 від 21.03.2013 р. на суму 66 360,00 грн. та № 55 від 21.03.2013 р. на суму 2 136,72 грн. (т. 1 а.с. 25-31).

Позивач стверджує, що відповідач не сплатив вартість наданих ним послуг за вказаними вище актами, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 361404,53 грн., а саме: за актами №27 від 13.02.2013 р., №41 від 01.03.2013 р. та №55 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №61 від 22.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актом №54 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №63 від 19.06.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актами №47 від 18.03.2013 р. та №48 від 18.03.2013 р. до додаткової угоди №64 від 25.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. та за актом №53 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №65 від 29.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.

Відповідач, в свою чергу, просить в позові відмовити. Наполягає на тому, що за вищевказаними актами заборгованості у розмірі 361404,53 грн. не має.

У постанові Вищого господарського суду України від 05.10.2016 р. у даній справі зазначено, що з поданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень документів вбачається, що зобов'язання сторін за договором тривають з 19.04.2010 р. і в межах його дії позивачем та відповідачем було укладено ряд додаткових угод, на виконання яких сторонами підписувались акти здачі-приймання робіт та/або продукції, здійснювалась оплата відповідачем отриманих послуг/товарів, підписувались угоди про припинення зобов'язань, шляхом заліку однорідних грошових вимог, проводились звірки розрахунків, здійснювалось списання частини заборгованості за договором на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 18.01.2013 р. та статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" тощо.

На думку касаційної інстанції, суди попередніх інстанцій, всупереч вимогам ст. 43 ГПК України не надали жодної правової оцінки наявним у матеріалах справи документам, що подані сторонами, а висновки судів ґрунтуються виключно на тлумаченні змісту платіжного доручення ДП "ЗіМ" на оплату рахунку-фактури позивача №4-04 від 29.04.2014 р., в якому в графі "призначення платежу", як встановлено судами, міститься: "опл. по рахунку від 29 квітня 2014 року зг. договору 63900-393 дп від 19.04.2010р. за виконані послуги по доробці деталей та вузлів, в т.ч. ПДВ 474240,21 "за проц" КМ921".

При цьому не ґрунтується на нормах права твердження суду першої інстанції стосовно того, що будь-які інші правовідносини, які існували та існують між сторонами, не повинні розглядатись судом в межах даної справи з огляду на те, що предметом розгляду даного спору було лише стягнення заборгованості за надані послуги згідно спірних актів. Оскільки у випадку наявності спору між сторонами стосовно оплати таких актів з посиланням на докази, долучені судом до матеріалів справи, без з'ясування дійсно існуючого розміру грошового зобов'язання відповідача перед позивачем за договором, в тому числі наявність та/або відсутність заборгованості за договором, періоду та підстав її виникнення і черговості погашення згідно умов погоджених сторонами у договорі та норм чинного в Україні законодавства, такі висновки суду є передчасними.

Суд касаційної інстанції також вважає передчасним і висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав у позивача для зарахування грошових коштів, отриманих позивачем від відповідача як плата згідно виставленого рахунку-фактури №4-04 від 29.04.2014 р. в рахунок погашення заборгованості за спірними актами з огляду на відсутність у графі "призначення платежу" конкретизації за якими актами до додаткових угод здійснюється оплата, оскільки судом не з'ясовано положення договору, якими врегульовано питання здійснення оплати виставлених позивачем рахунків та питання щодо реквізитів платіжних документів на оплату послуг/робіт/товарів за договором, а відтак, і не враховано положення ст. 534 ЦК України, якою визначено черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням, в тому числі, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі.

У постанові касаційної інстанції також вказано, що судам слід з'ясувати суму наявної заборгованості ДП "ЗіМ" перед ДП "ХКБД" по оплаті за виконані роботи, надані послуги та поставлену продукцію за договором та визначити з чого саме складається вказана заборгованість (у випадку її наявності), тобто за якими конкретно актами, накладними тощо та до яких саме додаткових угод, укладених в межах дії договору, вона відноситься, надавши, при цьому у відповідності до вимог ст. 43 ГПК України належну правову оцінку письмовим документам, що подані сторонами та містять у матеріалах справи та у випадку необхідності із застосуванням повноважень визначених ст. 38 ГПК України, повно і об'єктивно встановити усі фактичні обставини справи, права і обов'язки сторін даної справи.

З огляду на викладені вище вказівки касаційної інстанції, які відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, враховуючи складність наданих позивачем розрахунків та великий обсяг первинних бухгалтерських документів, на підставі яких вони здійснені, суд вважає, що вирішення питання щодо відповідності зроблених позивачем розрахунків потребує спеціальних знань, тому вважає за необхідне призначити у даній справі судову економічну експертизу, для роз'яснення такого питання:

- Чи підтверджується наявними у справі первинними (бухгалтерськими) документами заявлений позивачем розмір заборгованості за договором №63900-393дп від 19.04.2010 р. в розмірі 361404,53 грн., а саме: за актами №27 від 13.02.2013 р., №41 від 01.03.2013 р. та №55 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №61 від 22.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актом №54 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №63 від 19.06.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актами №47 від 18.03.2013 р. та №48 від 18.03.2013 р. до додаткової угоди №64 від 25.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. та за актом №53 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №65 від 29.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.? Якщо ні, то який саме розмір заборгованості є правильним?

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судову експертизу" особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.

Відповідно до ч. 3 статті 41 ГПК України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе доручити проведення даної судової експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_7.

У абз. 3 п. 23 вказаної Постанови роз'яснено, що витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про припинення провадження у справі буде розглянуто після повернення матеріалів справи з ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_7.

Керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову економічну експертизу для роз'яснення наступного питання:

- Чи підтверджується наявними у справі первинними (бухгалтерськими) документами заявлений позивачем розмір заборгованості за договором №63900-393дп від 19.04.2010 р. в розмірі 361404,53 грн., а саме: за актами №27 від 13.02.2013 р., №41 від 01.03.2013 р. та №55 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №61 від 22.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актом №54 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №63 від 19.06.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.; за актами №47 від 18.03.2013 р. та №48 від 18.03.2013 р. до додаткової угоди №64 від 25.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р. та за актом №53 від 21.03.2013 р. до додаткової угоди №65 від 29.05.2012 р. до договору №63900-393дп від 19.04.2010 р.? Якщо ні, то який саме розрахунок заборгованості є правильним?

2. Проведення судової експертизи доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_7 (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8а).

3. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Оплату витрат, пов'язаних зі здійсненням судової експертизи, покласти на Державне підприємство "Завод ім. В.О. Малишева" (61001, вул. Плеханівська, 126, м. Харків, ).

5. Направити матеріали справи №922/481/16 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_7 (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8а).

6. Результати експертизи повернути господарському суду Харківської області негайно після її проведення.

7. Запропонувати судовому експерту реалізувати надане йому статтею 13 Закону України "Про судову експертизу" право щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

Суддя ОСОБА_8