ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 р. Справа № 909/910/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2", вул.Глибочинська,44, м. Київ,04050

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" вул. Лісова,1, с. Копанки, Калуський район, Івано-Франківська область,77330

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", м.Київ, вул.Кирилівська, 40

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

ОСОБА_3, Черкаська обл., м.Умань, вул.Миру, 49

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

ОСОБА_4, Хмельницька обл., смт.Дунаївці, вул.Чернишевського, 8

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, с.Кадобна, вул.І.Франка, 54

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за участю:

від позивача: ОСОБА_6, (довіреність № 214-2015 від 23.12.15)

від відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія": ОСОБА_7,(довіреність № 4244 від 30.12.15)

від відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша":ОСОБА_8, (довіреність № 130-2016 від 04.08.16)

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

ОСОБА_3 представники не з"явилися

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_4 - представники не з"явилися

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 - представники не з"явилися

ВСТАНОВИВ:

приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 в судові засідання жодного разу не з"явилися, причин неявки в судове засідання суду не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином ухвалами суду від 22.11.16 та 06.12.16, що підтверджується відміткою відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці зазначених ухвал та наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень ( вх. номер повідомлення 12763/16 від 05.12. 2016 р., вручено ухвалу від 22.11.16 ОСОБА_5; вх. номер повідомлення 12945/16 від 08.12. 2016 р., вручено ухвалу від 22.11.16 ОСОБА_4, дата вручення 02.12.16; вх. номер повідомлення 13090/16 від 12.12.2016 р., вручено ухвалу від 22.11.16 ОСОБА_3, дата вручення 06.12.16), однак третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5, направив суду заперечення на позов вих.№1 від 02.12.16 (вх.№17594/16 від 06.12.16), у якому зазначив, що у європротоколі вказав неправдиві відомості щодо визнання своєї вини та того, що керував комбайном на час події ОСОБА_4, а не інший водій.

На момент прийняття рішення заяв та клопотань від третіх осіб не надходило.

З огляду на те, що явка третіх осіб не визнавалася судом обов"язковою, та належне повідомлення третіх осіб про дату, час та місце судового розгляду, судом розглядається справа за відсутності вищезазначених третіх осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Стосовно свого клопотання вих.№16-202 від 06.12.16 (вх.№18377/16) щодо витребування документів зазначив, що з огляду на запит суду №691 від 07.12.16 до Калуського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області у витребуванні документів, зазначених у цьому клопотанні, немає необхідності.

Представник відповідача - приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов вих.№4118/17 від 05.12.16 (вх.№17561/16 від 05.12.16) та №4118/17 від 05.12.16 (вх.№17967/16 від 12.12.16).

У свою чергу, представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Даноша заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов вих.№2348 від 16.11.16 (вх.№ 16426 від 16.11.16) та письмових поясненнях по справі відповідно вих.№2380 від 23.11.16(вх.№16992/16 від 24.11.16), вих.№2494 від 05.12.16(вх.№17593/16 від 06.12.16).

В силу статті 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Статтею 65 Господарського процесуального кодексу України визначено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, вирішує питання про залучення до участі у справі іншого відповідача та про виключення чи заміну неналежного відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Виходячи з наведеної процесуальної норми, питання про достатність підстав для вчинення відповідної процесуальної дії вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи з огляду на те, чи сприятиме залучення іншого відповідача (заміна первісного відповідача належним відповідачем) з"ясуванню усього кола обставин, що входять до предмету доказування у справі, встановленню наявності або відсутності правопорушення, прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, особі, яка залучена до участі у справі в якості іншого відповідача чи належного відповідача, надається можливість скористатися повним обсягом процесуальних прав, передбачених ГПК України. Право суду залучати, у таких випадках, інших відповідачів(чи замінити первісного відповідача належним) кореспондується з вимогами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В даній справі, судом запропоновано позивачу з урахуванням обставин справи висловити свою позицію щодо визначення у позові відповідачем ОСОБА_5, при цьому позивач наполягав на правильності визначення позивачем відповідачів за даним позовом, про що зазначено у протоколі судового засідання від 20.12.16.

За змістом ст. 24 ГПК України залучення до участі у справі іншого відповідача (заміна первісного відповідача належним) є правом господарського суду, тому суд, керуючись принципом змагальності сторін, встановленим ст.4-3 ГПК України, а також приймаючи до уваги позицію позивача, приходить до висновку щодо розгляду справи, виходячи з визначеного позивачем складу сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

15.06.16 між приватним акціонерним товариством Українська страхова компанія Княжа Вієнна іншуранс груп (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту Каско №к076924. Обєктом страхування за даним договором є зернозбиральний комбайн MASSEY FERGUSSON, реєстраційний номер 32087СА, 2009р. випуску.

09.08.15 о 18:30 на полі в с.Делієве Галицького району сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю зернозбирального комбайна MASSEY FERGUSSON, реєстраційний номер 32087СА, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4 та колісного трактора JOHN DEER, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю Даноша, під керуванням ОСОБА_5, про що учасниками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), оскільки водій ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні ДТП.

12.08.15 ОСОБА_3, власник застрахованого транспортного засобу - комбайна MASSEY FERGUSSON, звернулася до приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна іншуранс груп із заявою про настання події (КАСКО).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування №19, складеного позивачем на підставі звіту про оцінку зернозбирального комбайна MASSEY FERGUSSON №02/09-277 від 16.09.15, сума страхового відшкодування становить 140188,35грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем на підставі страхового акту №9-1 від 22.03.16 перераховано ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 133403,43грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №ЗР017848 від 31.03.16, решту страхового відшкодування у розмірі 6784,92грн. зараховано до несплачених страхових платежів відповідно до п.23 договору №06/02-40К-0076924 від 19.06.16, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна іншуранс груп б/н та б/д.

05.04.16 позивачем на адресу відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Даноша направлено претензію № 19, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю Даноша суду не подано.

Водночас, згідно наявної в матеріалах справи копії цивільно-правового договору про виконання робіт №ДН000001664 від 06.08.15, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Даноша( по договору - замовник) та ОСОБА_5 (по договору - підрядник), останній є підрядником та зобовязався виконувати послуги по збиранню врожаю на замовлення товариства з обмеженою відповідальністю Даноша. Факт відсутності перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю Даноша на момент скоєння ДТП підтверджується і копією трудової книжки ОСОБА_5, оригінал якої судом оглянуто в судовому засіданні.

З огляду на твердження представників позивача про фіктивність зазначеного договору, судом направлено запит №691 від 07.12.16 до Калуського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області. Листом №9409/07 від 08.12.16 Калуське обєднане Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області надало відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_5 з 01.05.16 та на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах із товариством з обмеженою відповідальністю «Даноша» на умовах угоди цивільно-правового характеру (код категорії застрахованої особи 26).

Згідно Додатку №2 (Таблиці відповідності кодів категорій застрахованої особи та кодів бази нарахування і розмірів ставок єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ) до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого Міністерством фінансів України 14.04.2015 № 435 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 р. за № 460/26905, за кодом 26 значаться фізичні особи, які виконують роботи (надають послуги) на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб, зазначених в абзаці другому пункту 1 частини першої статті 4 Закону, чи у фізичних осіб - підприємців або осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, за цивільно-правовими договорами (крім фізичних осіб - підприємців, якщо виконувані ними роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

При вирішенні даного позову суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є стягнення страхового відшкодування, отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Законів України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та «Про страхування».

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобовязання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобовязанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обовязків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобовязання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обовязок з відшкодування шкоди не виконала.

З огляду на наведене та обставини справи Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2 груп» правомірно заявило даний позов.

Водночас, як на основний доказ по справі позивач посилається на повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), складений водієм зернозбирального комбайна MASSEY FERGUSSON ОСОБА_4 та водієм колісного трактора JOHN DEER ОСОБА_5.

Разом з тим, суд не приймає до уваги зазначений європротокол в якості належного та допустимого доказу у справі з наступних підстав.

Згідно з п. 33.2 ст.33 Закону України " Про у обов'язкове страхування цивільно-правової

відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з п.1.7ст1. вищезазначеного закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

З огляду на той факт, що на момент скоєння ДТП зернозбиральний комбайн MASSEY FERGUSSON не був забезпеченим за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у водіїв транспортних засобів не виникало право складати європротокол. При цьому суд не приймає до уваги твердження представників позивача про те, що:

- правоохоронні органи було повідомлено про скоєння ДТП, однак вони відмовилися виїжджати на місце ДТП, оскільки доказів такого повідомлення позивачем не долучено до позовної заяви та не подано на вимогу ухвали суду від 06.12.16;

- у зазначеному європротоколі ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні ДТП, оскільки ці твердження спростовуються заперечення на позов вих.№1 від 02.12.16 (вх.№17594/16 від 06.12.16), у якому ОСОБА_5 зазначив про те, що у європротоколі вказав неправдиві відомості щодо визнання своєї вини та того, що керував комбайном на час події ОСОБА_4, а не інший водій;

- не підлягає обов"язковому страхуванню та не вважається забезпеченим траснпортним засобом комбайн, оскільки таке твердження не підтверджено позивачем жодними засобами доказування.

Водночас, аналіз положень ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала та правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках.

Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Наведене дає підстави для висновку суду про те, що за змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України суб'єктом відповідальності за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки є особа, яка фактично володіє об'єктом підвищеної небезпеки, на відповідній правовій підставі.

При цьому, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини (ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття, зокрема, перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Тобто, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом під час виконання нею своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Таким чином, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цими особами, по-перше, в трудових відносинах, а, по-друге, шкода, заподіяна нею у зв'язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 28.01.2015 року у справі № 6-229цс14.

Судом встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб - колісний трактор JOHN DEER, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю Даноша, знаходився у володінні та під керуванням ОСОБА_5 на підставі цивільно-правового договору про виконання робіт №ДН000001664 від 06.08.15 та акта №1 від 06.08.15 приймання-передачі сільськогосподарської техніки до вказаного договору, тобто ОСОБА_5 не був працівником товариства з обмеженою відповідальністю Даноша .

Згідно з п.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 №18 ( з наступними змінами) господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона. Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК. Якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Оскільки на момент ДТП транспортний засіб - колісний трактор JOHN DEER, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю Даноша, знаходився у володінні ОСОБА_5 на підставі цивільно-правового договору про виконання робіт №ДН000001664 від 06.08.15 та акта №1 від 06.08.15 приймання-передачі сільськогосподарської техніки до вказаного договору, та керував цим транспортним засобом саме ОСОБА_5, то відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" ОСОБА_5 є належним відповідачем у справі.

Водночас, фізична особа згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу (відповідачем) в господарському суді.

Представник позивача в судовому засіданні не надав суду згоди на заміну відповідача у справі.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачем в порушення приписів ст.33 ГПК України не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а визначені позивачем відповідачі не є належними, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати у справі за приписами ст.49 ГПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.124, 129, 129-1 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.512, 514, 993, 1166, 1172, 1187, 1188, ст.27 Закону України "Про страхування", ст4-3, 24, 49, 65, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" до товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" та до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.12.16

Суддя Матуляк П. Я.