ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016р. Справа №917/1673/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м.Полтава, вул.Старий Поділ, 5 в особі Кременчуцької філії, 39601, м.Кременчук, пр-т Свободи, 8

до Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради, 39600, Полтавська область, м. Кременчук, пров. О.Кошового, 5а

про стягнення заборгованості у сумі 153 812,44 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10-73/2143 від 22.02.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_2, директор розпорядження №161 о/с від 13.06.2016р.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1745 від 01.01.2010 р. у розмірі 153 812,44 грн., з яких: пеня - 24732,04 грн; інфляційне збільшення - 122 287,42 грн.; 3 % річних - 6792,98 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись не те, що Кременчуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №28 порушені умови Договору № 1745 від 01.01.2010 р., а саме не проведена своєчасне оплата за спожиту теплову енергію.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

01.01.2010 p. між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії №1745 з додатками (арк. с.14-18), згідно умов якого постачальник зобов'язувався продавати споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов'язувався оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору, Споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів електричної енергії та перелік об'єктів і засобів комерційного обліку" .

Додатком №4 до Договору визначено, що Споживач за три дні до початку розрахункового періоду має сплачувати Постачальнику прогнозовану вартість теплової енергії і не пізніше 7 днів після надсилання рахунку на оплату спожитої теплдової енергії, проводить її оплату.

За несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію Споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних (п.4.2.2 Договору).

В додатку №4 до договору "Порядок розрахунків" сторони узгодили, що разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним порядком, постачальник проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення (п.6 порядку);

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що ним на виконання умов договору №1745 від 01.01.2010 року протягом жовтня 2013 року - квітня 2016 року було поставлено споживачу (відповідачу) електричну енергію, у зв'язку з чим відповідно до умов договору ним було виписано відповідачу рахунки на оплату вартості отриманої електроенергії, проте відповідач прострочив оплату вказаних рахунків.

В зв'язку з тим, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати вказаних рахунків, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 24 732,04 грн. пені за несвоєчасну оплату рахунків; 122 287,42 грн. втрат від інфляції та 3% річних в розмірі 6 792,98 грн.

Таким чином, загальна сума, яка заявлена позивачем до стягнення складає 153 812,44 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору енергопостачання, згідно якого, в силу ст.275 ГК України енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судом перевірено методику нарахування 3% річних та інфляційних за допомогою калькулятора ІПС "Ліга". За результатами розрахунку суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6 792,98 - 3% річних та інфляційних втрат 122 287,42 грн.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Аналіз відповідного положення договору дає підстави стверджувати, що сторони погодили відповідальність саме у вигляді пені.

Судом перевірено методику розрахунку пені з використанням калькулятора ІПС "Ліга"; за результатами розрахунку суд приходить до висновку про правильність нарахування позивачем пені за вказані у розрахунку періоди.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В пп. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за змістом п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання зобов'язання або його невиконання, незначності прострочення виконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Враховуючи, що відповідач є закладом освіти та бюджетною установою, баланс інтересів сторін у справі, а також те, що відповідач сплатив суму основного боргу за укладеним договором, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру стягнення з відповідача пені на 20% від належної до стягнення суми та стягнути з відповідача пеню в розмірі 4946,40 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.33,43,49,п.3. ст. 83, ст. ст.82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради (39600, Полтавська область, м. Кременчук, пров. О.Кошового, 5а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (пр-т Свободи, 8, м.Кременчук, 39601, ) за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором №1745 від 01.01.2010р. пеню в розмірі 4946,40 грн., індекс інфляції в розмірі 122 287,42 грн., 3 % річних - 6 792,98 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2010,40 грн.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити

Видати наказ після набрання рішенням законної силиє

Повний текст рішення складено 15.12.2016р.

Суддя Гетя Н.Г.