РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016Справа №910/20322/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Фізико-технологічного інституту металів та сплавів Національної академії наук

про стягнення заборгованості 24 718,61 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Шмонденко Д.В. за довіреністю 195 від 03.10.2016

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізико-технологічного інституту металів та сплавів Національної академії наук про стягнення 24 718,61 грн., з яких: 12 350,64 грн. - заборгованість за Договором № 318 від 06.08.2013, 11 285,85 грн. - інфляційні втрати, 1 082,12 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов наведеного Договору № 318 від 06.08.2013 не здійснив оплату за виконані позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 порушено провадження у справі № 910/20322/16 та призначено розгляд справи на 28.11.2016 о 10:20 год.

23.11.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 28.11.2016, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 28.11.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 23.11.2016 через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 28.11.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні, призначеному на 28.11.2016, судом перевірено виконання сторонами вимог ухвали суду від 10.11.2016 про порушення провадження у справі № 910/203224/16 та встановлено, що сторони вимоги зазначеної ухвали не виконали.

В судовому засіданні 28.11.2016 судом розглянуте та задоволене клопотання відповідача, подане 23.11.2016 через відділ діловодства суду, про відкладення розгляду справи.

Враховуючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, невиконання сторонами вимог ухвали суду від 10.11.2016 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 28.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 відкладено розгляд справи на 19.12.2016 о 10:00 год.

01.12.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

В судове засідання, призначене на 19.12.2016, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 19.12.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 10.11.2016 та від 28.11.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 19.12.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 19.12.2016, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 19.12.2016, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.08.2013 між Фізико-технологічним інститутом металів та сплавів Національної академії наук (замовник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (підрядник, позивач) було укладено Договір № 318 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились про те, що замовник зобов'язується прийняти та оплатити, а підрядник зобов'язується виконати гідродинамічне очищення систем господарсько-фекальної каналізації (далі - роботи) на об'єкті замовника за адресою: м. Київ, бульв. Вернадського, 34/1.

Відповідно до п. 1.3. Договору, підрядник виконує роботи, що передбачені п. 1.1. Договору, відповідно до локального кошторису (Додаток № 1 до Договору) та договірної ціни (Додаток № 2 до Договору). Роботи за Договором на об'єкті замовника виконуються у три етапи (п. 1.5. Договору).

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили, що загальна вартість робіт, відповідно до Додатків № 1, 2 до Договору, складає 37 708,80 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 6 284,80 грн. Замовник здійснює підряднику 100% попередню оплату вартості робіт по кожному етапу згідно Акту виконаних робіт (п. 2.2. Договору).

Пунктом 2.3. Договору сторони погодили, що оплата робіт здійснюється замовником протягом 5-ти робочих днів після підписання сторонами Акту виконаних робіт за Договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Відповідно до п. 4.1. Договору, строк виконання робіт кожного з етапів - 10 (десять) робочих днів з дня надходження коштів у розмірі, обумовленому в п. 2.2. Договору, на розрахунковий рахунок підрядника.

Згідно п. 4.7. Договору здача-приймання результатів кожного етапу виконаних робіт оформлюється Актом виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін.

У позовній заяві позивач зазначив, що він своєчасно та належним чином виконав всі роботи, відповідно до умов Договору, що підтверджується Актами приймання виконаних робіт № 10 за вересень 2013 року, № 8 та № 9 за листопад 2013 року, підписаних та скріплених печатками замовника та підрядника, на загальну суму 37 708,80 грн., з яких відповідачем сплачено 25 358,16 грн.

Враховуючи зазначене, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 12 350,64 грн. (37 708,80 грн. - 25 358,16 грн. = 12 350,64 грн.).

З огляду на наведене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, згідно якого просив суд стягнути з відповідача 12 350,64 грн. заборгованості за Договором № 318 від 06.08.2013 (основний борг), а також 1 082,12 грн. 3% річних та 11 285,85 грн. інфляційних втрат.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Внаслідок укладення Договору № 318 від 06.08.2013 між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.3. Договору визначено, що оплата робіт здійснюється замовником протягом 5-ти робочих днів після підписання сторонами Акту виконаних робіт за Договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, позивач в три етапи в вересні та в листопаді 2013 року в повному обсязі виконав роботи, визначені Договору, на загальну суму 37 708,80 грн.

Відповідач, в свою чергу, прийняв вказані роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання виконаних робіт № 10 за вересень 2013 року, № 8 та № 9 за листопад 2013 року на загальну суму 37 708,80 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін.

Відповідач частково оплатив роботи, виконані позивачем на підставі Договору № 318 від 06.08.2013, в сумі 25 358,16 грн., що, згідно Актів приймання виконаних робіт № 10 за вересень 2013 року та № 8 за листопад 2013 року в загальній сумі 25 358,16 грн., не заперечується представниками позивача та відповідача.

Таким чином, Акт приймання виконаних робіт № 9 за листопад 2013 на суму 12 350,64 грн. залишився не сплаченим відповідачем.

Наразі доказів, які б підтверджували оплату відповідачем 12 350,64 грн. спірних робіт згідно наведеного Акту приймання виконаних робіт, матеріали справи не містять. Відповідні докази відповідачем до матеріалів справи не залучені.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати спірних робіт за Договором (основного боргу) в сумі 12 350,64 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання по оплаті робіт за Договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 11 285,85 грн. інфляційних втрат та 1 082,12 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цк України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як зазначено у п. 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з урахуванням приписів, зокрема, частини другої статті 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Там же зазначено, що з огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 ЦК України - «Загальні положення про зобов'язання», ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 вищенаведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Дії відповідача в спірному випадку, які полягають в порушенні зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи, є порушенням умов Договору (п. 2.3.), що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, виконаного позивачем, суд дійшов висновку, що такі розрахунки є арифметично вірними та повністю відповідають умовам Договору та встановленим обставинам справи, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 285,85 грн. інфляційних втрат та 1 082,12 грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позову на відповідача покладається судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізико-технологічного інституту металів та сплавів Національної академії наук України (03142, м. Київ, бульв. Вернадського, 34/1; ідентифікаційний номер 05417153) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 12 350,64 грн. (дванадцять тисяч триста п'ятдесят гривень 64 коп.) основного боргу, 11 285,85 грн. (одинадцять тисяч двісті вісімдесят п'ять гривень 85 коп.) інфляційних втрат, 1 082,12 грн. (одну тисячу вісімдесят дві гривні 12 коп.) 3 % річних, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.12.2016

Суддя Гумега О.В.