ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Справа № 911/3589/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства Ірпіньводоканал

до Управління житлово-комунального господарства Біличі

про стягнення 111413,77 грн.

секретар судового засідання: Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 264 від 08.02.2016 р.);

від відповідача: не зявився.

Обставини справи:

Комунальне підприємство Ірпіньводоканал (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Управління житлово-комунального господарства Біличі (далі - відповідач) про стягнення 111413,77 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору від 02.01.2014 р. про транзит стоків крізь каналізаційний колектор в частині зобовязання щодо оплати вартості наданих позивачем послуг, у звязку з чим останній просив суд стягнути з відповідача 103927,43 грн. основного боргу, 7486,34 грн. пені, а також 1671,21 грн. судового збору.

01.12.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача було подано клопотання № 1884 від 24.11.2016 р. (вх. № 2495/16 від 01.12.2016 р.) про долучення до матеріалів справи копії акту звірки розрахунків між сторонами у справі станом 01.10.2016 р. та копій актів надання послуг за серпень і вересень 2016 р.

Представник позивача судовому засіданні 01.12.2016 р. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання 01.12.2016 р. представника не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно. Відзиву на позов до господарського суду від відповідача не надходило.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.12.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

02.01.2014 р. між Комунальним підприємством Ірпіньводоканал (далі - КП Ірпіньводоканал) та Управлінням житлово-комунального господарства Біличі (далі - УЖКГ Біличі) було укладено договір про транзит стоків крізь каналізаційний колектор.

Відповідно до пункту 1 договору КП Ірпіньводоканал зобовязується приймати від УЖКГ Біличі каналізаційні стоки смт. Коцюбинське та транспортувати їх через свій каналізаційний колектор до мереж м. Києва.

Згідно з п. 4 договору УЖКГ Біличі зобовязується оплачувати надані йому послуги згідно п. 1 цього договору регулярно щомісяця, до кожного 15 числа наступного за звітним місяця по тарифу, затвердженому рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 20 від 06.02.2012 р., що становить 0,125 грн. за 1м/куб. (з урахуванням ПДВ). У разі зміни тарифу, оплата УЖКГ «Біличі» здійснюється за новими тарифами з часу їх введення без додаткового узгодження та внесення змін до цього договору грошовими коштами, або товарами та послугами. Про зміну тарифу УКЖГ «Біличі» узнає під час отримання рахунку.

При наявності боргу, оплата за скид та транспортування стоків, незалежно від зазначеного в платіжному документі терміну призначеного платежу, першочергово зараховується КП Ірпіньводоканал в погашення суми заборгованості попереднього періоду. Ця норма діє з 01.01.2014 р. (п. 5 договору).

Відповідно до п. 10 договору, строк дії договору: з 02 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. Договір вважається переукладеним на наступний календарний рік, якщо за 30 днів до дати його закінчення жодна із сторін не заявить про його розірвання.

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 20 від 06.02.2012 р. про затвердження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, що надає Комунальне підприємство Ірпіньводоконал, вирішено затвердити тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, що надає Комунальне підприємство Ірпіньводоканал, серед яких тариф на транспортування стоків для УЖКГ Біличі смт. Коцюбинське 0,125 грн. з ПДВ за 1м/куб.

На виконання умов договору позивачем за період з 01.06.2015 р. по 01.10.2016 р. були надані відповідачу послуги з прийому та транспортування каналізаційних стоків на суму 103927,43 грн., що підтверджується актами надання послуг, а саме: за червень № 6437 від 23.06.2015 р. на суму 5957,38 грн.; за липень № 6695 від 31.07.2015 р. на суму 6307,13 грн.; за вересень № 9307 від 24.09.2015 р. на суму 11868,63 грн.; за жовтень № 10378 від 31.10.2015 р. на суму 6570,13 грн.; за листопад № 11348 від 30.11.2015 р. на суму 6599,50 грн.; за грудень № 12393 від 24.12.2015 р. на суму 6037,88 грн.; за січень № 1518 від 31.01.2016 р. на суму 7304,75 грн.; за березень № 3488 від 31.03.2016 р. на суму 6506,38 грн.; за березень № 3506 від 31.03.2016 р. на суму 6140,63 грн.; за квітень № 4600 від 30.04.2016 р. на суму 6084,75 грн.; за травень № 6155 від 31.05.2016 р. на суму 6565,38 грн.; за червень № 7294 від 30.06.2016 р. на суму 6931,38 грн.; за липень № 8467 від 31.07.2016 р. на суму 5979,13 грн.; за серпень № 9554 від 31.08.2016 р. на суму 7320,75 грн.; за вересень № 10741 від 28.09.2016 р. на суму 7753,63 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств (копії долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом).

Як зазначає позивач, УЖКГ «Біличі» за період з 01.06.2015 р. по 01.10.2016 р. здійснило оплату на загальну суму 12815,99 грн., а саме: 29.09.2015 р. в сумі 40,00 грн., 12.09.2016 р. в сумі 663,53 грн. та 12.09.2016 р. в сумі 12107,46 грн., які були зараховані в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за попередні періоди, оскільки на виконанні в Державній виконавчій службі знаходяться накази про примусове виконання рішень від 12.08.2011 р. у справі № 13/097-11 та від 30.09.2015 р. у справі № 911/2969/15, за якими станом на 01.06.2015 р. заборгованість відповідача становила 255888,76 грн.

10.02.2015 р. позивач направив на адресу відповідача досудове попередження № 1555 від 30.09.2016 р., що підтверджується фіскальним чеком № 0387 від 03.10.2016 р., в якому просив відповідача на протязі тижня розрахуватись за наявною заборгованістю за період з 01.06.2015 р. по 28.09.2016 р. у сумі 103927,43 грн. Разом з тим, позивач зазначив, що 12815,99 грн., які надійшли у спірному періоді, відповідно до положень п. 5 договору зараховані в рахунок погашення боргу станом на 01.06.2015 р. Дане досудове попередження залишене відповідачем без задоволення.

Крім того, сторонами складено акт звірки взаєморозрахунків за період червень 2015 р. по вересень 2016 р., відповідно до якого сума заборгованості УЖКГ «Біличі» становить 103927,43 грн., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств (копію долучено до матеріалів справи, оригінал оглянуто судом).

Оскільки відповідач, в порушення вимог п. 4 договору, станом на час подання позовної заяви за отримані послуги з прийому та транспортування каналізаційних стоків за договором від 02.01.2014 р. не розрахувався, у звязку з чим за період з 01.06.2015 р. по 01.10.2016 р. за ним утворилась заборгованість в сумі 103927,43 грн., позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статей 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судове засідання представника не направив, відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів оплати за договором про транзит стоків крізь каналізаційний колектор від 02.01.2014 р. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.06.2015 р. по 01.10.2016 р. за договором про транзит стоків крізь каналізаційний колектор від 02.01.2014 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 103927,43 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 7486,34 грн. пені відповідно до п. 6 договору.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 договору за несвоєчасну оплату послуг (приймання стоків до колектора і перекачка їх до мереж м. Києва) УЖКГ «Біличі» сплачує КП «Ірпіньводоканал» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Слід зазначити, що частиною шостою статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій.

Так, згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 7486,34 грн., нарахованої на заборгованість відповідача щодо кожного акту окремо, у тому числі - відповідно до акту № 10378 від 31.10.2015 р., відповідно до акту № 11348 від 30.11.2015 р., відповідно до акту № 12393 від 24.12.2015 р., відповідно до акту № 1518 від 31.01.2016 р., відповідно до акту № 3488 від 31.03.2016 р., відповідно до акту № 3506 від 31.03.2016 р. Зазначений розмір пені є обґрунтованим та арифметично вірним, у звязку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Комунального підприємства Ірпіньводоканал у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Біличі (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, буд. 11-А, код 23579209) на користь Комунального підприємства Ірпіньводоканал (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 1-А, код 03362471) 103927 грн. (сто три тисячі девятсот двадцять сім) грн. 43 коп. заборгованості, 7486 (сім тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 34 коп. пені та 1671 (одну тисячу шістсот сімдесят одну) грн. 21 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 06.12.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна