РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016Справа №910/13131/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення збитків

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін:

від позивача: Сінюхіна І.В. - за довіреністю від 19.08.2016 року;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 29 серпня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У липні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (позивач) до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про стягнення 24 708,19 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані незбереженням вантажу при перевезенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/13131/16. Розгляд справи призначено на 29.08.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов контракту № 159Z-2015 від 05.05.2015 року, укладеного між компанією "ArcelorMittal International FZE" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - позивач, продавець), позивачем відповідно до накладної №46272035 було відправлено залізничним транспортом вагон № 56851694 з вантажем «прокат чорних металів, не проіменований у алфавіті. Арматура:12».

Одержувачем за вказаною накладною є Товариство з обмеженою відповідальністю «Стивидорна компанія Никмет-Терминал».

Відповідно до залізничної накладної № 46272035 на станцію призначення Миколаїв-Вантажний повинен був надійти вагон № 56851694 з вантажем «прокат чорних металів, не проіменований у алфавіті. Арматура:12» загальною масою 67 765,00 кг, як було визначено відправником та не заперечувалось залізницею при прийнятті вантажу до перевезення.

12.11.2015 року на ст. Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці було складено акт загальної форми (ГУ-23) №1064, в описовій частині якого зазначено: «під час огляду подачі вагону №56851694 вантаж прокат, виявлені пачки верхнього ярусу марковано крейдою білого кольору, маркування переривається 5-20 см, погрузка навалом обв'язки не порушені».

З комерційного акту №027096 від 13.11.2015 року вбачається, що на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці надійшов вагон № 56851694 з вантажем «прокат чорних металів, не проіменований у алфавіті. Арматура:12» загальною масою 63 900,00 кг

Відповідно до інформації, викладеної в розділі Д комерційного акту №027096 від 13.11.2015 року, при комісійному переважуванні вантажу вагону № 56851694 на 150т вагонних вагах №254 (повірка від 11.05.2015 року) встановлено: «за документом значиться вантаж прокат чорних металів, вид упаковки навал, тара 22 650 кг, нетто 67 765 кг. Фактично виявилось вантаж прокат чорних металів, маса брутто 86 550 кг, тара перевірена 22 650 кг, нетто 63 900 кг, що на 3 865 кг менше ніж за документом».

Тобто, при переважуванні на справних вагонних вагах встановлено розбіжність між масою зазначеною в документі накладній №46272035 та фактичною масою вантажу, що надійшов до пункту призначення, у бік зменшення на 3 865,00 кг.

Таким чином, при прийманні вантажу на ст. Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці 13.11.2015 року була виявлена недостача вантажу в розмірі 3 865,00 кг.

З наданої позивачем довідки від 13.11.2015 року вбачається, що ціна металопродукції за контрактом № 159Z-2015 складає 7 007,07 грн. за тону.

На залізничній накладній № 46272035 наявний переуступний напис, відповідно до якого право на пред'явлення претензії і позову одержувачем вантажу, ТОВ «Стивидорна компанія Никмет-Терминал», передано Публічному акціонерному товариству "АрселорМіттал Кривий Ріг".

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач як перевізник зобов'язувався зберегти та доставити на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці у вагоні № 56851694 прийнятий ним вантаж масою 67 765,00 кг та видати його одержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Стивидорна компанія Никмет-Терминал», однак допустив нестачу вантажу та спричинив позивачеві збитки в розмірі вартості нестачі металопродукції 3 700 кг, що становить 27 082,33 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, матеріалами справи підтверджено факт незбереження перевізником вантажу, прийнятого до перевезення за накладною №46272035, внаслідок чого виникла нестача у розмірі 3 865,00 кг. Вартість 1 тони вантажу у вагоні № 56851694 згідно з наданою позивачем довідкою від 13.11.2015 року складає 7 007,07 грн. Таким чином, вартість нестачі вантажу у вказаному вагоні складає: 7 007,07 грн. X 3,865 т = 27 082,33 грн.

З врахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та сумою завданих йому збитків, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 27 082,33 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 1 378,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, будинок 1, ідентифікаційний код 24432974) грошові кошти: 27 082,33 грн. (двадцять сім тисяч вісімдесят дві гривні 33 копійки) збитків та 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Копію рішення направити відповідачу у справі №910/13131/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.12.2016 року.

СуддяЮ.В. Цюкало