ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" грудня 2016 р.Справа № 916/2881/16

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Харченко Ж. О.

розглянувши справу №916/2881/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ГАВРИЛІВКА

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ

про стягнення 176147,11 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2В за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю

Суть спору: ТОВ „ГАВРИЛІВКА звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягання з ТОВ „ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ боргу в сумі 176 147,11грн., який виник у відповідача внаслідок неналежного виконання своїх зобовязань, встановлених договором поставки №4/13-02 від 01.04.2013р.

Під час розгляду справи позивач надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 14.12.2016р. за вх.№2-6614, згідно з якою просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 169147,11 грн., з посиланням при цьому на те, що відповідачем здійснено часткову оплату боргу в сумі 7 000 грн., що підтверджується виписками по рахунку.

Також заяву про зменшення розміру позовних вимог позивач надав до суду 19.12.2016р., згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 159 147,11 грн., з посиланням при цьому на те, що 13.12.2016р. відповідачем здійснено часткову оплату боргу в сумі 10 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідач відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову до суду не надав, але у судовому засіданні 19.12.2016р. представник відповідача надав усні пояснення згідно з якими відповідач позов не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також представник відповідача у судовому засіданні 19.12.2016р. надав клопотання про витребування доказів (вх.№30625/16 від 19.12.2016р.), згідно з яким відповідач просить суд зобовязати позивача надати копії видаткових накладних на поставку продукції за період починаючи з 01.04.2013р. по останню дату відвантаження продукції та оголосити перерву у судовому засіданні для надання позивачу строку для надання видаткових накладних, з посиланням при цьому на те, що для повного обєктивного дослідження всіх обставин позивач повинен надати суду видаткові накладі починаючи з першого дня поставки, а саме з 01.04.2013р.

Окрім того, у судовому засіданні 19.12.2016р. представник відповідача надав клопотання (вх.№2-6715/16 від 19.12.2016р.) про призначення експертизи, згідно з яким відповідач просить суд призначити по справі судову-економічну експертизу та на вирішення експертам поставити наступне питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача ТОВ „Гаврилівка розмір заборгованості за поставлену ТОВ „Єреміївський мясокомбінат продукцію за весь період дії договору поставки №4/13-02 від 01.04.2013р., з посиланням при цьому на те, що позивач просить суд стягнути заборгованість за період починаючи з 01.04.2013р. по цей час, а саме більш ніж за три роки здійснення поставок продукції. Вказаний період охоплює дуже великий обсяг документів, у т.ч. видаткові накладні, платіжні доручення, інша бухгалтерська документація. Самостійно встановити точний розмір заборгованості, без спеціальних професійних знань, не представляється можливим.

На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.12.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання, яке в усній формі заявлено представником відповідача у судовому засіданні 28.11.2016р. Також перерва у судовому засіданні оголошувалася судом до 19.12.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання, яке в усній формі заявлено представником відповідача у судовому засіданні 14.12.2016р.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01.04.2013р. між ТОВ „Гаврилівка (Постачальник) та ТОВ „ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ (Покупець) укладений договір поставки № 4/13-02, із протоколом розбіжностей до цього договору, згідно з яким Постачальник зобовязується передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобовязується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

Товар поставляється у кількості, за найменуванням та цінами, зазначеними у товарно-транспортних та видаткових накладних, що виписуються на кожну окрему партію Товару (п. 1.2. Договору).

Під партією товару розуміється та кількість й асортимент Товару, що поставляється Покупцю згідно його Заявки (п. 1.3. Договору).

Відповідно до умов п.3.1 договору, асортимент, кількість, строки, місце та умови поставки кожної окремої партії товару визначається в заявках, які надсилаються Постачальнику у письмовій формі, факсом, електронною поштою абу іншій спосіб, узгоджений Сторонами. Датою поставки вважається дата підписання накладної (товарно-транспортної або видаткової) обома Сторонами, що засвідчує прийняття Товару Покупцем від Постачальника (п.3.5 договору).

Ціна за кожне найменування та на кожну партію Товару визначається з урахуванням ПДВ на підставі прайс-листів Постачальника та вказується в накладних на кожну партію Товару (п. 4.1. Договору).

Згідно з умовами п.4.5. договору оплата за поставлений товар здійснюється на умовах: (у квадраті навпроти зробити позначу „+ або іншу, що засвідчує узгоджений сторонами порядок розрахунків) 100% передоплати шляхом перерахування вартості поставленої партії товару на поточний рахунок постачальника або внесення її в касу постачальника за ___ календарних днів до визначеної сторонами дати поставки; відстрочення платежу шляхом перерахування вартості поставленої партії Товару на поточний рахунок Постачальника або внесення її в касу Постачальника протягом 7 (сім) календарних днів з моменту отримання партії Товару згідно накладних (з дати підписання Покупцем видаткової накладної).

Згідно з умовами п. 4.6 договору, сторони до 15 числа кожного місяця готують та підписують акти звірки взаєморозрахунків за попередній місяць, які є підставою для остаточних розрахунків Сторін.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за даним Договором (п. 10.1. Договору).

Якщо за 10 (десять) календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про намір його розірвання, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах (п.10.9. договору).

Додатком №1 до договору поставки є адресна програма доставки.

Також судом встановлено, що виконання умов цього договору позивач з 15.07.2016р. по 16.08.2016р. поставив відповідачу товар на загальну суму 429 124,44 грн., що підтверджується видатковим накладними, копії яких наявні у матеріалах справи (а.с.19-43).

Окрім того, станом на 01.07.2016р. заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становила 243090,19 грн., про що свідчить наявний у справі акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2016р., який підписано та скріплено печатками сторін.

Отже, загальна вартість поставленого позивачем товару, із врахуванням акту звірки розрахунків станом на 01.07.2916р., становила 672214,63 грн.

В свою чергу відповідачем здійснено часткову оплату поставленого позивачем товару в сумі 479067,52 грн., про що свідчить підписаний між сторонами у справі акт звірки розрахунків станом на 13.09.2016р., згідно з яким заборгованість відповідача станом на 13.09.2016р. становить 193147,11 грн.

В подальшому відповідачем здійснено оплату поставленого позивачем товару в сумі 17 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.09.2016р. №1226 на суму 5000 грн., платіжним дорученням від 19.09.2016р. №1254 на суму 5 000 грн., платіжним дорученням від 23.09.2016р. №3486 на суму 3 000 грн., платіжним дорученням від 06.10.2016р. №1322 на суму 4 000 грн.

Отже, на момент звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становила 176 147,11 грн.

Під час розгляду справи позивачем зменшений розмір позовних вимог у звязку з частковою оплатою відповідачем боргу в сумі 17 000 грн., що підтверджується виписками по рахунку, згідно з якими 26.10.2016р. відповідачем оплачено позивачу 2 000 грн., 03.11.2016р. 1 000 грн., 08.11.2016р. 1000 грн., 25.11.2016р. 3 000 грн., 13.12.2016р. 10 000 грн.

Станом на 19.12.2016р. заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становила 159 147,11 грн. Саме цей розмір заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 19.12.2016р. за вх.№2-6718/16.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних мотивів:

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір поставки за умовами якого позивач зобовязався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобовязався прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницької діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Водночас вимогами ч.2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а в силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, умовами укладеного між сторонами договору передбачено два випадки оплати товару відповідачем, один з яких повинний бути обраний сторонами шляхом поставлення відповідної позначки у договорі. Проте, такої позначки сторонами у договорі не проставлено, але у тексті договору, який стосується оплати товару саме на умовах відстрочення платежу сторонами поставлено дату такого відстрочення сім календарних днів.

За таких обставин господарський суд вважає, що між сторонами у справі узгоджено оплату відповідачем поставленого позивачем товару саме на умовах відстрочення платежу.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вище встановлені обставини справи свідчать, що поставлений позивачем товар оплачений відповідачем не в повному обсязі, і станом на 19.12.2016р. борг відповідача за поставлений позивачем товар становить 159 147,11 грн.

При цьому, представник відповідача у судовому засіданні 19.12.2016р. наявність боргу не визнав, але жодних доказів, які б спростовували наявність цього боргу до суду не надав.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Клопотання відповідача про витребування у позивача видаткових накладних на поставку продукції за період починаючи з 01.04.2013р., тобто з дати укладання договору по останню дату відвантаження продукції та оголошення перерв у судовому засіданні відхилено господарським судом, оскільки дослідження питання щодо поставки товару відповідачу з дати укладення між сторонами у справі договору поставки не входить в предмет доказування у даній справі, з огляду на період поставки товару відповідачу.

Клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи у справі також відхилено господарським судом, оскільки наявні у справі видаткові накладні, акти звірки розрахунків, платіжні доручення та виписки по рахунку дозволяють встановити наявність заборгованості відповідача в сумі 159147,11 грн. та жодним чином не потребують спеціальних знань, а в силу вимог ст.41 ГПК України господарський суд призначає судову експертизу для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

При цьому, з огляду на умови п. 4.6 договору, згідно з якими сторони до 15 числа кожного місяця готують та підписують акти звірки взаєморозрахунків за попередній місяць, які є підставою для остаточних розрахунків сторін, господарський суд визнає наявні у справі акти звірки розрахунків станом на 01.07.2016р. та станом на 13.09.2016р. належними доказами у справі, які свідчать про наявність боргу відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст..ст.44,49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГАВРИЛІВКА" задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ" (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 235, ідентифікаційний код 38437804) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ГАВРИЛІВКА" (65031, м. Одеса, вул. Агрономічна, буд. 205, ідентифікаційний код 32751546) борг в сумі 159 147 (сто пятдесят девять тисяч сто сорок сім) грн. 11 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 286 (дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 96 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 26 грудня 2016 р.

Суддя Г.Є. Смелянець