РІШЕННЯ

20 грудня 2016 року Справа № 913/1204/16

Провадження №18/913/1204/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

до відповідача відділу освіти Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 338498,56 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 19.07.2016 № 134;

від відповідача: ОСОБА_2 за дов від 05.02.2015;

від третьої особи: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача:

- заборгованості по оплаті за перетікання реактивної електроенергії в сумі 20076,67 грн. за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти від 30.12.2015 № 51;

- заборгованості по оплаті різниці між фактично спожитою електричною енергією та договірною величиною споживання електричної енергії в сумі 23529,48 грн.;

- пені в сумі 241915,63 грн. за прострочення платежів;

- інфляційних нарахувань в сумі 33003,82 грн.;

- трьох процентів річних в сумі 19972,96 грн.

Заявою від 01.12.2016 № 1243 позивач зменшив розмір позовних вимог на суму заборгованості по оплаті різниці між фактично спожитою електричною енергією та договірною величиною споживання електричної енергії.

Після зменшення розмір позовних вимог позивачем заявлено до стягнення з відповідача:

- заборгованість по оплаті за перетікання реактивної електроенергії в сумі 20076,67 грн., за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти від 30.12.2015 № 51;

- пеню в сумі 241915,63 грн. за прострочення платежів;

- інфляційні нарахування в сумі 33003,82 грн.;

- три проценти річних в сумі 19972,96 грн.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 19.12.2016 визнав позов в частині вимог про стягнення боргу по оплаті реактивної електроенергії в сумі 20076,67 грн., про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 33003,82 грн. та трьох процентів річних в сумі 19972,96 грн.

В частині вимог про стягнення пені відповідач зазначив про відсутність своєї вини у неналежному виконанні зобовязання, так як він направляв платіжні доручення до управління Державної казначейської служби третій особі (для оплати позивачу вартості активної та реактивної електроенергії), яке їх не виконувало.

Клопотанням від 05.12.2016 відповідач просив зменшити розмір пені до однієї гривні в звязку з тим, що він є неприбутковою установою; зайві витрати у вигляді пені негативно вплинуть на фінансування освіти в м. Сєвєродонецьку в навчальних закладах якого знаходяться також діти переселенців, біженці тощо.

Третя особа письмовими поясненнями від 20.12.2016 № 01-05/1531 проти позову заперечує та зазначила, що вона не здійснювала оплати платіжних доручень відповідача, так як позивач не перереєструвався на території, підконтрольній українській владі; недопустимо перерахування субєкту господарювання бюджетних коштів, які можуть використовуватися для фінансування тероризму; постановою правління НБУ від 06.08.2014 № 466 призупинено операції з приймання (виплати) переказу коштів з (на) території, які не контролюються українською владою; постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2016 № 447 встановлено, що розрахунки бюджетними коштами за спожиту електричну енергію з ТОВ «ЛЕО» здійснюються через відкритий товариством в установленому порядку небюджетний рахунок в органі Державної казначейської служби; після відкриття ТОВ «ЛЕО» у серпні 2016 р. відповідного небюджетного рахунку, платежі за активну електроенергію казначейством були проведені; порядок проведення платежів за реактивну електроенергію не встановлено, тому, їх проведення неможливо. Третя особа просила суд розглянути справу без участі її представника.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти від 30.12.2015 № 51 (з додатками до нього), укладеному між сторонами за позовом, позивач в період: січень - липень 2016 р. поставляв відповідачу електричну енергію, що підтверджується належним чином оформленими двосторонніми актами прийняття-передавання товарної продукції, актами про надання послуг, повязаних з перетіканням реактивної електроенергії, та визнано відповідачем.

Відповідно до п. 8. Порядку розрахунків, який є додатком до договору про постачання електричної енергії, відповідач зобовязався здійснити остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію та оплату за перетікання реактивної електроенергії на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 5 операційних днів починаючи з наступного дня після їх отримання.

У порушення умов договору відповідач своєчасно виставлені позивачем рахунки не оплатив, його борг по оплаті вартості послуг, повязаних з перетіканням реактивної електроенергії, складає 20076,67 грн.

На підставі вказаних доводів, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 01.12.2016 № 1243, та на підставі ст. ст. 193, 216 ГК України, ст. ст. 611, 625 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача:

- заборгованості по оплаті за перетікання реактивної електроенергії в сумі 20076,67 грн.;

- пені в сумі 241915,63 грн.;

- інфляційних нарахувань в сумі 33003,82 грн.;

- трьох процентів річних в сумі 19972,96 грн.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 19.12.2016 визнав позов в частині вимог про стягнення боргу по оплаті реактивної електроенергії в сумі 20076,67 грн., про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 33003,82 грн. та трьох процентів річних в сумі 19972,96 грн.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Дії відповідача щодо визнання позову у вказаній частині, не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Крім того, вказані вимоги позивача, підтверджуються матеріалами справи (договором про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти від 30.12.2015 № 51 (з додатками до нього); належним чином оформленими двосторонніми актами прийняття-передавання товарної продукції, актами про надання послуг, повязаних з перетіканням реактивної електроенергії; рахунками та розрахунками позивача, копії яких залучено до матеріалів справи) та ґрунтуються на законі.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу по оплаті за перетікання реактивної електроенергії в сумі 20076,67 грн., інфляційних нарахувань в сумі 33003,82 грн. та трьох процентів річних в сумі 19972,96 грн. підлягають задоволенню.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача на підставі п. 7.4.1. договору несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Разом з тим, у розрахунку пені, доданому до позовної заяви, при розрахунку пені за зобовязаннями січня 2016 р. (активна та реактивна електроенергія) (рахунки № 51/1/1), зобовязаннями лютого 2016 р. (реактивна електроенергія) (рахунок № 51/2/1), позивач вийшов за межі 6 місячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, яким обмежується нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання.

Перерахунком виконаним судом встановлено, що всього зайве було нараховано пені в сумі 7019,39 грн.

За таких обставин, у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 7019,39 грн. слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю цих вимог.

В решті розрахунки пені, додані до позовної заяви, є вірними.

Таким чином, обґрунтований розмір пені складає 234896,24 грн. (241915,63 (пеня заявлена до стягнення) - 7019,39 (зайве нарахована пеня)).

Клопотанням від 05.12.2016 відповідач просив зменшити розмір пені до однієї гривні в звязку з тим, що він є неприбутковою установою; зайві витрати у вигляді пені негативно вплинуть на фінансування освіти в м. Сєвєродонецьку в навчальних закладах якого знаходяться також діти переселенців, біженці тощо.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені суд дійшов висновку про його часткове задоволення за таких підстав:

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

В ч. 3 ст. 551 ЦК України вказано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України також передбачено, що в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначається, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд приймає до уваги:

- ступень виконання відповідачем зобовязань за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти від 30.12.2015 № 51; було виконано відповідачем грошових зобовязань на суму 1.843.190,12 грн. (1819660,64 грн. (активна електроенергія) + 23529,48 грн. (різниця між фактично спожитою та договірною)); не виконано зобовязань на суму 20076,67 грн. (реактивна електроенергія);

- надмірно великий розмір пені порівняно із збитками кредитора (пеня 234896,24 грн., борг 20076,67 грн.);

- невиконання управлінням Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку платіжних доручень відповідача на оплату грошових зобовязань;

- відповідач є бюджетною неприбутковою установою комунальної форми власності основним завданням якої є реалізація державної політики в галузі освіти і виховання на відповідній території (пункти 1.1.2, 2 Положення про відділ освіти Сєвєродонецької міської ради).

За таких обставин, суд зменшує пеню, яка підлягала до стягнення з відповідача, на 90 % - до суми 23489,62 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково на суму 23489,62 грн.

Доводи відповідача, якими він заперечував проти стягнення пені (про відсутність вини, так як він направляв платіжні доручення до управління Державного казначейства (для оплати позивачу вартості активної та реактивної електроенергії), яке їх не виконувало), не приймаються судом до уваги за наступних підстав:

Відповідно до п. 1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону (див. також частину третю статті 343 ГК України).

Таким чином, порушення, в даному випадку управлінням Державної казначейської служби, строку перерахування коштів до банку, який обслуговував позивача, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання цього зобов'язання.

Доводи третьої особи (управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку), якими вона заперечувала проти позову (платежі відповідача не проводилися, так як позивач не перереєструвався на території, підконтрольній українській владі; недопустимо перерахування субєкту господарювання бюджетних коштів, які можуть використовуватися для фінансування тероризму; постановою правління НБУ від 06.08.2014 № 466 призупинено операції з приймання (виплати) переказу коштів з (на) території, які не контролюються українською владою, та інші) не приймаються судом до уваги та таких підстав:

Третя особа не подала суду доказів, що позивач є терористичною організацією. Позивача зареєстровано як субєкта підприємницької діяльності за законами України.

Діючим законодавством України, в тому числі Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не встановлено вимог до субєктів господарювання щодо зміни юридичної адреси (необхідності здійснювати перереєстрацію на території, підконтрольній українській владі).

Діючим законодавством також не встановлено обмежень у здійсненні розрахунків з підприємствами, які мають юридичну адресу на неконтрольованій території.

Пунктом 16 договору про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти від 30.12.2015 № 51 («Місцезнаходження та банківські реквізити сторін») визначено постачальником електроенергії структурний підрозділ позивача Сєвєродонецький РЕМ (м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 40); визначено поточний рахунок зі спеціальним режимом використання в Луганському обласному управлінні Ощадбанку (як встановлено ст. 26 Закону України «Про електроенергетику») та поточний рахунок у ВАТ «Райффайзен банк Аваль».

Тому, доводи третьої особи про необхідність перереєстрування, фінансування тероризму, призупинення банківських операцій з (на) території, які не контролюються українською владою, є необґрунтованими та безпідставними.

З 20.07.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 06.07.2016 № 447, якою змінено порядок розрахунків бюджетними коштами за спожиту електроенергію з ТОВ «ЛЕО» (бюджетні кошти - плата за спожиту електроенергію перераховуються через відкритий товариством в установленому порядку небюджетний рахунок в органі Державної казначейської служби на поточний рахунок із спеціальним режимом використання товариства, відкритий в уповноваженому банку, для подальшого спрямування їх на поточний рахунок із спеціальним режимом використання державного підприємства «Енергоринок»).

Однак, зміна порядку розрахунків з 20.07.2016 не є підставою вважати, що до набрання чинності вказаним нормативним актом, споживачі електроенергії бюджетні установи були звільнені від зобовязання оплачувати спожиту електроенергію відповідно до умов укладених ними господарських договорів.

Аналогічно, відсутність у зазначеній постанові Кабінету Міністрів України вказівок про порядок розрахунків за надані послуги, повязані з перетіканням реактивної електроенергії, не є підставою вважати, що бюджетні установи звільнені від зобовязання оплачувати ці послуги.

Щодо повернення та відшкодування судового збору.

Первісно позивачем до стягнення були заявлені грошові кошти в сумі 338498,56 грн.

Платіжним дорученням від 10.08.2016 № 3131 позивач сплатив судовий збір в сумі 32941,17 грн., тоді як слід було сплатити 5077,48 грн. (1,5 % ціни позову).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (ч. 2 ст. 7 вказаного Закону).

Тому, підлягає поверненню позивачу судовий збір в сумі 27863,69 грн. (32941,17 - 5077,48).

В ході розгляду справи позивач зменшив розмір заявлених позовних вимог до 314969,08 грн. Судовий збір від цієї суми складає 4724,54 грн.

Тому, також підлягає поверненню позивачу судовий збір в сумі 352,94 грн. (5077,48 - 4724,54).

Всього підлягає поверненню позивачу судовий збір в сумі 28216,63 грн. (27863,69 + 352,94).

Разом з цим, як встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Відповідного клопотання від позивача не надходило.

Тому, судовий збір в сумі 28216,63 грн. позивачу не повертається, але може бути повернений ухвалою суду за клопотанням позивача.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 4620,60 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; до стягнення (з урахуванням зменшення) були заявлені грошові кошти в сумі 314969,08 грн.; без зменшення пені позов був би задоволений на суму 307949,69 грн. (у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 7019,39 грн. відмовлено за необґрунтованістю цих вимог), тобто на 97,8 %, що від 4724,54 грн. (розмір належного судового збору) складає 4620,60 грн.) підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 78, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відділу освіти Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Вілєсова, 10, ідентифікаційний код 26447320, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ, квартал Гайового, 35-а, (фактична адреса: м. Старобільськ Луганської області, вул. Горького, 123), ідентифікаційний код 31443937, борг по оплаті послуг з перетікання реактивної електроенергії в сумі 20076,67 грн., пеню в сумі 23489,62 грн., втрати від інфляції в сумі 33003,82 грн., три проценти річних в сумі 19972,96 грн., витрати на судовий збір в сумі 4620,60 грн. (на п/р № 3374 у філії ЛОУ АТ «Ощадбанк» у м. Сєвєродонецьк, МФО 304665); наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

20 грудня 2016 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 23 грудня 2016 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко