РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016Справа №910/20711/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь-КБ»

До Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

Про стягнення 386 011,14 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Клименко К.О. адвокат

Від відповідача: Школьна І.М. представник за довіреністю № 32-568 від 15.02.16.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітязь-КБ» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 386 011,14 грн., з яких: 365 190,00 грн. основного боргу, 1 321,00 грн. 3% річних, 12 926,72 грн. пені, 6 573,42 грн. інфляційних втрат.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5 800,00 грн. судового збору та 25 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.16. порушено провадження у справі № 910/20711/16 та призначено її до розгляду на 29.11.16.

28.11.16. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

В судових засіданнях 29.11.16. та 13.12.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошувались перерви до 13.12.16. та 14.12.16.

В судовому засіданні 14.12.16. позивачем було подано заяву про відмову від позову в частині стягнення 1 321,00 грн. 3% річних, 12 926,72 грн. пені, 6 573,42 грн. інфляційних втрат.

Крім того, позивач відмовився від вимог про покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.16. прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь-КБ» від позову в частині стягнення 1 321,00 грн. 3% річних, 12 926,72 грн. пені, 6 573,42 грн. інфляційних втрат; провадження у справі № 910/20711/16 припинено в частині вимог про стягнення 1 321,00 грн. 3% річних, 12 926,72 грн. пені, 6 573,42 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 14.12.16. позивачем було підтримано свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 365 190,00 грн. основного боргу.

Відповідач в судовому засіданні 14.12.16. проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/20711/16.

В судовому засіданні 14.12.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.16. за № 135282, (ТРП) ВДЗ № 116 (21.06.16.) було оприлюднене оголошення про проведення процедури закупівлі на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель. Повідомленням від 05.08.16. було визначено переможця - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітязь - КБ».

У зв'язку із зазначеним, 19.08.16. між позивачем, як Виконавцем, та відповідачем, як Замовником, було укладено Договір № 117, за умовами якого Замовник доручив, а Виконавець взяв на себе зобов'язання надати послуги зі встановлення та обслуговування охоронної та тривожної сигналізації по об'єктах Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації згідно дислокації навчальних закладів (ясел - садків) та навчально-виховних комплексів Деснянського району міста Києва.

Рішенням від 28.09.16. № 2033-р/пк-ск Постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель, розглянувши скаргу від 16.08.16., постановила зобов'язати Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації відмінити процедуру закупівлі - «Код 43.21.1. Послуги зі встановлення та обслуговування охоронної та привожної сигналізації» [оголошення № 135282, оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу, бюлетень від 21.06.16. № 116 (21.06.16.)].

Судом встановлено, що означене рішення не було оскаржено та не було скасовано в судовому порядку.

Листом № 34-3437 від 13.10.16. відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти додаткову угоду на розірвання Договору № 117 від 19.08.16.

Оскільки у відповідності до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі», він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію: з 1 квітня 2016 року - для центральних органів виконавчої влади та замовників, що здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання; з 1 серпня 2016 року - для всіх замовників, то до спірних правовідношень застосуванню підлягають положення Закону України «Про здійснення державних закупівель», за приписами ст. 41 якого договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абзацами третім, четвертим частини другої статті 31, абзацом четвертим частини п'ятої статті 36 та абзацом другим частини третьої статті 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Отже, Договір № 117 від 19.08.16., укладений між позивачем та відповідачем, є недійсним в силу Закону, що сторонами не заперечується.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач правомірно відмовив відповідачу у розірвання Договору № 117 від 19.08.16.

Позивач вказує на те, що станом на день прийняття рішення від 28.09.16. № 2033-р/пк-ск ним було виконано для відповідача роботи зі встановлення та обслуговування охоронної та тривожної сигналізації по об'єктах Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на суму 365 190,00 грн., проте, відповідач оплачувати такі роботи відмовляється, що і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Листом № 98 від 12.10.16. позивач направив відповідачу підписані та скріплені печаткою: Довідку про вартість виконаних робіт та витрати за вересень 2016 року по Договору № 117 від 19.08.16. на суму 365 190,00 грн., Акт № 5 приймання виконаних монтажних робіт за вересень 2016 року по Договору № 117 від 19.08.16. на суму 365 190,00 грн. - для підписання відповідачем.

З листа № 34-3638 від 31.10.16. Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що від підписання вказаних актів відповідач відмовився не у зв'язку з тим, що роботи не виконувались, чи містять недоліки, чи їх розмір перевищений, тощо, а з підстав того, що Договір № 117 від 19.08.16. є недійсним.

Крім того, матеріали справи містять видаткові накладні та на акти прийому в експлуатацію, підписані та скріплені печатками позивача та завідувачами навчальних закладів (ясел - садків) та навчально-виховних комплексів Деснянського району міста Києва.

Виконання робіт на суму 354 756,00 грн. відповідач не заперечує, він заперечує виконання робіт (надання послу) по встановлення та обслуговування охоронної та тривожної сигналізації на суму 10 434,00 грн., проте, до матеріалів справи відповідачем не подано жодного доказу про те, що ним складались певні акти про недоліки, чи акти по невиконаним чи виконаним не в повному обсязі, або виконаним неякісно роботам, чи направлялись листи/вимоги/претензії щодо усунення наявних недоліків.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань з виконання робіт.

Оцінюючи представлені позивачем докази в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо виконання робіт (надання послуг) відповідачу, суд дійшов висновку, що позивачем було виконано роботи по встановлення та обслуговування охоронної та тривожної сигналізації на загальну суму 365 190,00 грн.

За приписами ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом (ст. 208 ГК України).

Оскільки строк відшкодування такої вартості вказаними нормами не встановлено, то застосуванню підлягають приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, якими унормовано, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, строк оплати грошових коштів в розмірі 365 190,00 грн. за виконані, проте не оплачені роботи по встановлення та обслуговування охоронної та тривожної сигналізації, є таким, що настав, а борг відповідача перед позивачем становить 365 190,00 грн.

Отже, приймаючи до уваги все викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь-КБ» про стягнення основного боргу в сумі 365 190,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору за приписами ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (02217, м. Київ, вул. Закревського, б. 15-А; ідентифікаційний код 37501684) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь-КБ» (02121, м. Київ, провулок Диканський, б. 9; ідентифікаційний код 37961573) 365 190 (триста шістдесят п'ять) грн. 00 коп. - основного боргу, 5 477 (п'ять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 85 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.16.

Суддя Т.М. Ващенко