ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р.Справа № 922/3669/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта град строй", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Альтаір", м. Харків
про стягнення 1074000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №04/10-16 від 04.10.2016р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність б/н від 29.09.2015р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ялта град строй" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Альтаір", в якій позивач просить стягнути з відповідача суму збитків за договором поставки №02/09/13-НА від 02.09.2013р. в розмірі 1074000,00 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У судовому засіданні оголошувались перерви до: 14.12.2016р. о 09:30, 21.12.2016р. о 09:45.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 13.12.16р. пояснення за вх.№2549, які оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, про що надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що за умовами договору сторони погодили поставку товару різними окремими партіями, розміри кількість товару за кожною окремою партією погоджується сторонами окремо, обов'язок у позивача на поставку товару виникає за умови 100 % попередньої оплати товару відповідачем, а відтак у позивача не виникло обов'язку по поставці товару, оскільки сторонами не погоджувалось наступної партії поставки товару та відповідачем не проведено оплату такої партії, тому на думку відповідача у нього не має жодних зобов'язань перед позивачем. Також, відповідач зазначав, що звертався до господарського суду м. Києва із позовом щодо стягнення з позивача у даній справі попередньої оплати в межах договору поставки №02/09/13-НА від 02.09.2013р., та рішенням господарського суду м. Києва 05.08.2015р. у справі №910/10547/15 було задоволено позов ТОВ "СК Альтаір" та стягнуто з відповідача - ТОВ "Ялта град строй" попередню оплату у розмірі 511248,81 грн., що підтверджує порушення позивача у даній справі договору поставки. Вказане рішення було залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016р.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯЛТА ГРАД СТРОЙ» (далі по тексту - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК АЛЬТАІР» (далі по тексту - відповідач) було укладено договір поставки № 02/09/13-НА (далі по тексту - договір), за умовами якого позивач зобов'язується передати відповідачу товар: асфальтобетон (тип А (дрібнозернистий), тип ЩМА (щебеночно-мастичний асфальтобетон).

У відповідності до п. 3.1. договору ціна за одиницю товару, що поставляється за цим договором, погоджується сторонами залежно від умов поставки і вказується у специфікаціях. Загальна ціна договору становить 1741500,00 грн.

Позивач зазначає, що ним понесено збитків, а саме у вигляді суми, що була сплачена позивачем за придбання товару за договором у розмірі 1607413,20 грн., 667500 сума на яку було поставлено позивачем товар, що прийнятий відповідачем та упущена вигода у розмірі 134086,80грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського м. Києва 05.08.2015р. у справі №910/10547/15, залишеним без змін без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016р., задоволено позов ТОВ "СК Альтаір" та стягнуто з відповідача - ТОВ "Ялта град строй" попередню оплату у розмірі 511248,81 грн. Вказаним рішенням було встановлено, що покупець (відповідач за договором) свої зобов'язання за договором виконав належним чином, та оплатив товар на виконання умов договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Відповідно до приписів пункту 2.1. договору поставки, поставка продукції за цим договором здійснюється у погоджені сторонами строки та кількості. Товар може поставлятися окремими партіями, об 'єм яких погоджується сторонами.

Враховуючи зміст пункту 2.2. договору поставки, марка товару, його кількість, якість, умови постачання, вартість партії товару вказуються на кожну окрему партію окремо в специфікаціях, підписаних сторонами, які складають невід'ємну частину цього Договору.

Згідно з пунктом 3.4. договору поставки, розрахунки за цим договором здійснюються наступним чином - покупець перераховує постачальнику попередню оплату в розмірі 100% від вартості партії товару, що поставляється.

Таким чином, сторонами договору узгоджено, що поставка передбачає її здійснення різними окремими партіями, розміри, якість, кількість товару за кожною окремою партією узгоджується сторонами додатково. Обов'язок поставити продукцію у позивача виникає лише після отримання 100% передплати.

Сторонами не було узгоджено дати наступної поставки, якість, кількість продукції за відповідною партією, за такою партією не було здійснено передплату, а тому у відповідача відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо інше встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст. 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Також, ст. 226 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна манну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для притягнення відповідача до відповідальності за спричинені збитки, необхідно довести наявність в його діях складу цивільного правопорушення. Жодні з елементів такого правопорушення не встановлено судом при розгляді справи у діях відповідача.

За змістом ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Загальними правовими підставами цивільної відповідальності за завдану майнову шкоду(в т.ч. збитки) є наявність складу цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) особи, шкідливий результат такої поведінки (шкода), причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою та вина особи, яка заподіяла шкоду. Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною умовою для притягнення до відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з частиною першою статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача всіх складових цивільного правопорушення при виконанні зобов'язань договору укладеного між позивачем та відповідачем, а саме протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) відповідача, шкідливий результат такої поведінки (шкода), причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою та вина відповідача, яка заподіяла шкоду, суд вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, відповідно до цього у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 23.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3