ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Справа № 923/1158/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Черковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м.Херсон

до: Комунального підприємства "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради, м.Херсон

про стягнення 465726,28 грн. за спожиту теплову енергію

за участю представників сторін:

від позивача: уповноважений представник ОСОБА_1, довіреність № 01-4/56 від 30.12.2015;

від відповідача: не прибув;

Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради (відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 16 від 17.01.2013 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі в сумі 465726,28 грн.

20.12.2016 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем по справі сплачено частину заборгованості у розмірі 292 253,91 грн., у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 66 176,42 грн.

Відповідно до положень ч.1, ч.4 ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог подана до прийняття рішення по справі, не суперечить законодавству, не зачіпає інтересів інших осіб і не порушує охоронювані законом їх права, суд приймає дану заяву до розгляду.

В засіданні суду позивач позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав в повному розмірі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в засідання суду не прибув, витребуваних судом документів не подав, про причину неявки не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника Комунального підприємства "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

ПАТ "Херсонська ТЕЦ" створене Міністерством палива та енергетики України відповідно до Указу Президента від 15 червня 1993 року № 210 "Про корпоратизацію підприємств". Метою діяльності Товариства є виробництво та постачання електричної та теплової енергії.

Предметом діяльності Товариства є виробництво, передача та постачання електричної та теплової енергії. Відповідно до статуту позивача, останній надає фізичним та юридичним особам м.Херсона наступні послуги: постачання теплової енергії; підігрів води.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат рентабельності, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат визначено статтею 15 цього ж Закону одним із основних завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання.

Господарським кодексом України, Законом України "Про ціни та ціноутворення", іншими законодавчими актами встановлено, що в Україні діють вільні та регульовані ціни. Наведені норми свідчать, що вартість послуг з постачання теплової енергії відноситься до сфери регульованих цін і встановлюється уповноваженим державним органом.

Частиною шостою статті 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Вартість послуг з теплопостачання, що застосовувались ПАТ "Херсонська ТЕЦ" протягом періоду листопада 2015 по лютий 2016 року затверджені НКРЕКП від 31.03.2015 № 1171, протягом березня 2016 постановою НКРЕКП від 29.12.2015 № 3155.

Споживачем послуг ПАТ "Херсонська ТЕЦ" із постачання теплової енергії є комунальне підприємство "Центр" виконкому Херсонської міської Ради.

17.01.2013 між Публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" та Комунальним підприємством "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради було укладено договір № 16 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі-Договір).

Відповідно до п.1 Договору виконавець зобов'язується надавати споживачеві з початку по кінець опалювального періоду, встановленого рішенням виконкому Херсонської міської ради, відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до вказаного договору обєктом надання послуг є приміщення, яке знаходиться за адресою: м.Херсон, пр.Ушакова, 62-а, гуртожиток, опалювальна площа (об'єм) приміщення 3879,4 кв.метрів.

Виконання позивачем умов Договору підтверджується відомостями-звітами про відпуск теплової енергії та параметрів теплоносія за показниками теплолічильника в листопаді, грудні 2015 року, січні, лютому та березні 2016 року, що знаходяться у матеріалах справи (а.с.25-29), розрахунком спожитої теплової енергії за період листопад 2015 - березень 2016, що знаходяться у матеріалах справи (а.с.31-33).

Наказом № 48 від 16.02.2015 призначено відповідальною за експлуатацію та зняття параметрів теплоносія за показниками теплолічильника завідуючу гуртожитком ОСОБА_2 (а.с.30).

Згідно з п. 8 Договору відповідач зобов'язаний оплачувати послуги позивача не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Відповідно до п.15 Договору споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення складає 363 430,33 грн.

Позивач для оплати вартості спожитої теплової енергії виставляв відповідачу рахунки №№ 26а за листопад 2015 на суму 63 705,85 грн., за грудень 2015 на суму 56 099,99 грн., за січень 2016 на суму 109 595,11 грн., за лютий 2016 на суму 68 434,55 грн., за березень 2016 на суму 92 394,83 грн., які вручались відповідачу особисто під підпис, що підтверджується копіями цих рахунків, реєстром вручення рахунків (а.с.34-41).

Позивачем направлялась відповідачу вимога про сплату заборгованості від 19.08.2016 № 06-1/1712. Зазначена вимога була залишена відповідачем без відповіді.

Відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 363 430,33 грн.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Нормами ст. 509 ЦК України визначено поняття зобовязання та підстави його виникнення. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На час розгляду в суді, відповідачем 16.12.2016 здійснена часткова оплата суми заборгованості в розмірі 292 253,91 грн.

Враховуючи викладене, суд на підставі п.1-1. ст.80 Господарського процесуального кодексу України припиняє провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 292 253,91 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 71 176,42 грн., є доведеними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки (в тому числі штрафу, пені); відшкодування збитків.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарську відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції (ч.2 ст.217 ГК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Вимога про стягнення пені заявлена позивачем на підставі п.12 Договору, відповідно до якого за несвоєчасне внесення плати зі споживача стягується в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочки терміну сплати, сума інфляційних втрат за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості. Пунктом 18 Договору визначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим Договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, передбачених п.12, штрафні санкції, інфляційні витрати та 3% річних.

Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм закону та Договору позивачем за прострочення виконання зобов'язань по оплаті спожитих послуг з теплопостачання нараховано:

- 7 503,15 грн. - 3% річних;

- 17 675,87 грн. - інфляційних збитків;

- 77 116,93 грн. - пені.

Зазначене підтверджується детальним розрахунком заборгованості по договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 16 від 17.01.2013р. (а.с.21-24).

Враховуючи вищенаведені умови договору та норми законодавства, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на підставі ст.77 ГПК України розгляду справи у разі нез'явлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обов'язком суду, і використовується ним, якщо причини неявки є поважними та обґрунтованими, та неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 985,89 грн. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання в судовому порядку.

На підставі викладеного, ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 44, 49, ст. 75, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради (73000, м.Херсон, вул.Радянська, буд.45, , р/р 9496 в "Ощадбанк", МФО 352457) на користь Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (73036, м.Херсон, Бериславське шосе, 1, , р/р № 6572 в ХОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 352457) суму заборгованості в розмірі 71 176 грн. 42 коп. Припинити провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 292 253,91 грн.

3.Стягнути з Комунального підприємства "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради (73000, м.Херсон, вул.Радянська, буд.45, , р/р 9496 в "Ощадбанк", МФО 352457) на користь Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (73036, м. Херсон, Бериславське шосе, 1, , р/р № 3447 в ПАТ "БТА БАНК", МФО 321723) суму 3% річних в розмірі 7 503 грн. 15 коп., суму пені в розмірі 77 116 грн. 93 коп., суму інфляційних в розмірі 17 675 грн. 87 коп. та 6 985 грн. 89 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.12.2016

Суддя В.В.Литвинова