ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.2016 Справа №905/2974/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Київ, , в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Слов'янськ Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 24341,43 грн.,-

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю,-

ВСТАНОВИВ:

Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта», м.Київ, в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Слов'янськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №09-849 від 10.10.2016р. до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 24416,60 грн. та 3% річних у розмірі 1175,32 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2974/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 13.10.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2974/16.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про приймання платежів від населення №б/н від 23.11.2011р. із відповідачем, неналежне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість і виникли підстави для нарахування інфляційних витрат та 3% річних.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав у копіях: договір про приймання платежів від населення №б/н від 23.11.2011р. разом із протоколом розбіжностей №б/н від 16.12.2011р. та протоколом погодження вільних цін (тарифів) на товари (роботи, послуги) б/н б/д до нього; акти приймання-передачі виконаних робіт №29 від 30.09.2014р. за вересень 2014р., №31 від 31.10.2014р. за жовтень 2014р., №36 від 28.11.2014р. за листопад 2014р., №38 від 31.12.2014р. за грудень 2014р., №43 від 30.01.2015р. за січень 2015р., №3 від 28.02.2015р. за лютий 2015р., №6 від 31.03.2015р. за березень 2015р., №9 від 30.04.2015р. за квітень 2015р., №12 від 29.05.2015р. за травень 2015р.; акти звірки взаємних розрахунків станом на 01.03.2015р., станом на 01.04.2015р., станом на 01.05.2015р., акт звірки розрахунків за період з 01.04.2014р. по 30.09.2015р., претензія №04/8-727 від 05.03.2015р., лист Дзержинського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» №388 від 01.04.2015р., лист Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» №01/3-1068 від 07.04.2015р., вимога №04/8-3098 від 06.11.2015р., довіреність на представника позивача, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22161016 від 12.08.2016р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.509, 526, 610, 625, 626, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, а також посилається на приписи постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

08.11.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області надано клопотання №9-896 від 07.11.2016р., яким до матеріалів справи долучено у копіях: акт звірки розрахунків за період з 01.04.2014р. по 30.09.2016р., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення поштового відправлення, датоване 28.10.2016р., правоустановчі документи головного підприємства та дирекції позивача, а також довідку Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» №02-897 від 07.11.2016р., згідно якої заявлена до стягнення сума заборгованості за станом на 04.11.2016р. не погашена та довідку №9-895 від 07.11.2016р. про відсутність на розгляді у іншого суду даних позовних вимог.

07.12.2016р. від позивача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано заяву б/н від 01.12.2016р. про зменшення позовних вимог, якою до стягнення фактично заявлено суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції по договору про приймання платежів від населення б/н від 23.11.2011р. з протоколом розбіжностей від 16.12.2011р. у розмірі 23411,68 грн. (двадцять три тисячі чотириста одинадцять гривень 68 копійок) (в т. ч. сума основного боргу 17881,66 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 66 копійок), інфляційне збільшення 5530,02 грн. (пять тисяч пятсот тридцять гривень 02 копійки)), 3% річних 929,75 грн. (девятсот двадцять девять гривень 75 копійок), а всього 24341,43 грн. (двадцять чотири тисячі триста сорок одна гривня 43 копійки). До означеної заяви додано фіскальний чек ДД УДППЗ «Укрпошта» ЦПЗ №11 від 02.12.2016р.

Керуючись ст.22 Господарського процесуального кодексу України заяву позивача б/н від 01.12.2016р. про зменшення позовних вимог прийнято судом та справа розглядається з урахуванням її змісту, про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 08.12.2016р. по справі №905/2974/16.

08.12.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 08.12.2016р., до якого додано реєстри платіжних документів (до візування) від 31.10.2016. за період з 30.04.2014р. по 30.04.2014р., від 31.10.2016р. за період з 30.05.2014р. по 30.05.2014р., від 31.10.2016р. за період з 23.06.2014р. по 23.06.2014р., від 31.10.2016р. за період з 30.09.2014р. по 30.09.2014р., від 31.10.2016р. за період з 31.10.2014р. по 31.10.2014р.

Представник позивача у судовому засіданні 13.12.2016р. підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви б/н від 01.12.2016р. про їх зменшення та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.12.2016р. зазначив, що із заявленими позовними вимогами з урахуванням заяви б/н від 01.12.2016р. про їх зменшення погоджується та вказав про відсутність відзиву у письмовій формі.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

23.11.2011р. між Дзержинським управлінням по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (Замовник) та Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта», в особі Донецької дирекції Центр поштового зв'язку №2 Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (Виконавець) укладено договір про приймання платежів від населення №б/н.

Відповідно до п.1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець зобовязується своїми силами і засобами приймати та перераховувати на рахунок Замовника готівкові кошти в національній валюті, що надходять від фізичних осіб, як оплата за послуги, що надані Замовником.

За приписами п.3.1 договору та протоколу погодження вільних цін (тарифів) на товари (роботи, послуги) б/н б/д за послуги з прийому платежів від населення Замовник сплачує Виконавцеві комісійну винагороду, яка складає 1% від суми прийнятих платежів. Оплата комісійної винагороди здійснюється на підставі акту виконаних робіт протягом 10 днів з дати підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п.5.1 договору він є укладеним на строк з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.

Якщо за 30 календарних днів до закінчення календарного року жодна із сторін не повідомила іншу про намір його розірвати договір автоматично пролонгується ще на один календарний рік (п.5.3 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

За приписами ст.180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Частиною 2 даної норми матеріального права встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором про приймання платежів від населення №б/н від 23.11.2011р. підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт: №29 від 30.09.2014р. за вересень 2014р. у сумі 261,73грн., №31 від 31.10.2014р. за жовтень 2014р. у сумі 611,05 грн., №36 від 28.11.2014р. за листопад 2014р. у сумі 1209,40 грн., №38 від 31.12.2014р. за грудень 2014р. у сумі 2198,24грн., №43 від 30.01.2015р. за січень 2015р. у сумі 3573,97 грн., №3 від 28.02.2015р. за лютий 2015р. у сумі 3600,31 грн., №6 від 31.03.2015р. за березень 2015р. у сумі 3529,72 грн., №9 від 30.04.2015р. за квітень 2015р. у сумі 3033,77 грн., №12 від 29.05.2015р. за травень 2015р. у сумі 584,54 грн.

Вказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

За змістом пункту 3.1 договору оплата комісійної винагороди здійснюється на підставі акту виконаних робіт протягом 10 днів з дати підписання акту виконаних робіт.

Тобто, виконання грошового зобов'язання за переліченими вище актами приймання-передачі виконаних робіт повинне бути здійснене у повному обсязі:

№29 від 30.09.2014р. за вересень 2014р. - не пізніше 10.10.2014р.;

№31 від 31.10.2014р. за жовтень 2014р. - не пізніше 10.11.2014р.;

№36 від 28.11.2014р. за жовтень 2014р. - не пізніше 08.12.2014р.;

№38 від 31.12.2014р. за грудень 2014р. не пізніше 10.01.2015р.;

№43 від 30.01.2015р. за січень 2015р. не пізніше 09.02.2015р.;

№3 від 28.02.2015р. за лютий 2015р. не пізніше 10.03.2015р.;

№6 від 31.03.2015р. за березень 2015р. - не пізніше 10.04.2015р.;

№9 від 30.04.2015р. за квітень 2015р. - не пізніше 10.05.2015р.;

№12 від 29.05.2015р. за травень 2015р. - не пізніше 08.06.2015р.

Натомість, беручи до уваги реєстри платіжних документів (до візування) від 31.10.2016. за період з 30.04.2014р. по 30.04.2014р., від 31.10.2016р. за період з 30.05.2014р. по 30.05.2014р., від 31.10.2016р. за період з 23.06.2014р. по 23.06.2014р., від 31.10.2016р. за період з 30.09.2014р. по 30.09.2014р., від 31.10.2016р. за період з 31.10.2014р. по 31.10.2014р., а також твердження позивача, відповідачем проведено розрахунок за спірними зобов'язаннями в сумі 3547,83 грн.

Окрім того, як свідчить акт звірки розрахунків за період з 01.04.2014р. по 30.09.2016р., що підписаний сторонами та скріплений печатками з обох сторін, у бухгалтерському обліку підприємств рахується заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги за спірним договором у сумі 17881,66 грн.

Відповідачем доказів оплати суми за надані послуги у розмірі 17881,66 грн. суду не представлено.

Таким чином, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, грошове зобовязання Замовника перед Виконавцем у сумі 17881,66 грн. не виконано.

З даними обставинами погодився представник відповідача у судовому засіданні 13.12.2016р. в усному порядку, що було зафіксовано у відповідному протоколі судового засідання.

З огляду на таке, позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги відповідно до договору про приймання платежів від населення №б/н від 23.11.2011р. є обґрунтованими, доведеними, такими, що не суперечать дійсності, а відтак, підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме в сумі 17881,66 грн.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 5530,02 грн. (нарахування здійснено: на суму 32,00 грн. за період з 31.10.2014р. по 01.12.2016р., на суму 119,71 грн. за період з 30.11.2014р. по 01.12.2016р., на суму 1209,40 грн. за період з 31.12.2014р. по 01.12.2016р., на суму 2198,24грн. за період з 31.01.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3573,97 грн. за період з 28.02.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3600,31 грн. за період з 31.03.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3529,72 грн. за період з 30.04.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3033,77 грн. за період з 31.05.2015р. по 01.12.2016р., на суму 584,54 грн. за період з 30.06.2015р. по 01.12.2016р.).

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних 929,75 грн. (нарахування здійснено: на суму 32,00 грн. за період з 11.10.2014р. по 01.12.2016р., на суму 119,71 грн. за період з 1111.2014р. по 01.12.2016р., на суму 1209,40 грн. за період з 09.12.2014р. по 01.12.2016р., на суму 2198,24грн. за період з 12.01.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3573,97грн. за період з 10.02.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3600,31 грн. за період з 11.03.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3529,72 грн. за період з 11.04.2015р. по 01.12.2016р., на суму 3033,77 грн. за період з 12.05.2015р. по 01.12.2016р., на суму 584,54 грн. за період з 09.06.2015р. по 01.12.2016р.).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, здійснивши перерахунок інфляційних витрат та перевіривши розрахунок 3% річних, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», встановлено суму більшу, ніж заявлено до стягнення позивачем. Отже, суд погоджується із заявленими вимогами у частині 3% річних та інфляційних витрат, дотримуючись меж позовних вимог.

З огляду на таке, позовні вимоги Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Київ, в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Слов'янськ Донецької області, до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню у сумах визначеними позивачем.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Київ, в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м.Слов'янськ Донецької області, до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 24341,43 грн., у тому числі 17881,66 грн. суми основного боргу, інфляційні витрати у розмірі 5530,02грн., 3% річних у сумі 929,75 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, буд.1, , банківські реквізити не вказано) на користь Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (01001, м.Київ, вул.Хрещатик, б.22, ) в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (юридична адреса: 84122, Донецька область, м.Слов'янськ, вул.Свободи, буд.1; поштова адреса: 84122, Донецька область, м.Слов'янськ, вул.Шовковична, буд.29, , р/р67 у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106) 24341,43грн., у тому числі 17881,66 грн. суми основного боргу, інфляційні витрати у розмірі 5530,02грн., 3% річних у сумі 929,75 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 13.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2016р.

Суддя О.В. Кротінова