Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "20" грудня 2016 р. Справа № 906/1002/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Невисевич О.М. - керівник;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 63022,30грн.

Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" звернулося до суду про стягнення з відповідача заборгованості за договорами оренди №119,120 від 31.12.2013.

Представник позивача в засідання суду 05.12.2016 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що заборгованість з орендної плати за договором становить: за грудень 2014 -1921,00 грн, за 2015 рік - 13701,70 грн. У зв'язку з тим, що орендар не повернув об'єкт оренди та продовжує використовувати його у своїй діяльності, позивач нарахував неустойку у розмірі 47399,60 грн.

Ухвалою суду від 05.12.2016 відкладено розгляд заяви про збільшення позовних вимог № 201 від 05.12.2016 у зв'язку з неподанням позивачем доказів надіслання даної заяви відповідачу.

Представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 05.12.2016 надав докази направлення відповідачу заяви про збільшення позовних вимог № 201 від 05.12.2016 .

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку, що вищевказані процесуальні дії позивача не суперечать чинному законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, у зв'язку з чим прийняв до розгляду заяву про збільшення позовних вимог.

За таких обставин позов розглядається в межах збільшених позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до інформації з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" - http:// services. ukrposhta. com/ barcodesiaglе/ - щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за номером 630 (штрихкодовий ідентифікатор), адресоване судом відповідачу рекомендованим листом з ухвалою від 05.12.2016, не вручене під час доставки.

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений судом за адресою, вказаною у позовній заяві, про час та місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення його представника не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (орендодавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар/відповідач) було укладено договори оренди №119 та 120 (а.с.14-18).

Предметом договору оренди №119 є критий стіл НОМЕР_2 загальною площею 13,5 кв.м, місцезнаходження якого зазначене на плані розміщення торговельних місць ринку (далі - об'єкт оренди. Предметом договору оренди №120 є торгівельний майданчик НОМЕР_3; НОМЕР_4, загальною площею 4кв.м., 17,5кв.м., місцезнаходження якого зазначене на плані розміщення торговельних місць ринку (п.1.1 договорів ).

Об'єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торгівельної діяльності (п.1.3 договорів №119, 120 від 31.12.2013).

Згідно п. 2.1 договору №119 орендодавець передає орендарю об'єкт оренди за актом приймання-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору, в якому сторони зазначають стан об'єкта оренди на момент передачі.

Орендар набуває права користування об'єктом оренди з дати початку дії договору відповідно до п.6 Договору, а саме з 01.01.2014 по 31.12.2014 (п. 2.3 договору №119 від 31.12.2013; п.2.1 договору №120 від 31.12.2014).

Пунктом 3.1 договору №119 встановлено, що орендна плата складає 911,25грн на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата.

Відповідно до п. 3.1 договору №120 орендна плата складає 230,80грн, 1009,75грн на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата.

Пунктом 4.3.3 договорів оренди №119 та №120 сторони погодили обов'язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Договір укладено на 1 рік, і діє з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно (п.6.1 договорів).

Додатковою угодою від 17.12.2014 до договорів оренди №119 та №120 від 31.12.2013 сторони пролонгували договори оренди № 119 та №120 на термін з 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с.19).

На виконання умов договору №119 між сторонами підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди (а.с.16).

За даними позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань утворилась заборгованість перед позивачем зі сплати орендних платежів, яка станом на день розгляду справи за договорами оренди №119 та №120 від 31.12.2013 становить 15622,70грн за період з 01.12.2014 по 31.12.2015 (а.с.76,79).

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань та не провів розрахунки з позивачем в установлені договором терміни, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 15622,70грн заборгованості по сплаті орендної плати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

29.01.2016 позивач направив ФОП ОСОБА_2 претензію з вимогою сплати заборгованість з орендної плати у розмірі 20178,95грн (а.с.25), а також повідомив про порушення ч.1 ст.785 ЦК України щодо повернення речі та нарахування неустойки згідно ч.2 ст.785 ЦК України з 01.01.2016 в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2 ст.785 ЦК України).

Відповідно до п.4.3.8 договорів №119 та №120 орендар зобов'язується у разі припинення або розірвання договору у 7-ми денний термін звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду.

Суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимога щодо стягнення неустойки в сумі 47339,60 грн. за період з 01.01.2016 по 30.11.2016.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов не оспорив, доказів сплати заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( 12501, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) на користь Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (12501, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Шевченка, 40, код 31843604)

- 15622,70 грн заборгованості з орендної плати;

- 47339,60 грн неустойки;

-1378,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.12.16

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати: 2 прим.

1- в справу

2- відповідачу (рек. з повід.)