ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.2016 Справа № 905/2758/16

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РемБудСервіс», м. Маріуполь

до Приватного акціонерного товариства «МК «Азовсталь», м. Маріуполь

про стягнення 3% річних в розмірі 8227, 54 грн., інфляційні витрати в розмірі 194454, 21 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, за довір. від 30.09.2016р.,

від відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РемБудСервіс» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РемБудСервіс» до Приватного акціонерного товариства «МК «Азовсталь» про стягнення 3% річних в розмірі 8454, 32 грн., інфляційні витрати в розмірі 200937, 48 грн.

Правовою підставою стягнення представник позивача під час розгляду справи вважає норми статті 625 Цивільного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором підряду від 24 жовтня 2013 року №2014/15ск, в частині порушення передбачених договором строків оплати, у звязку з чим, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, нараховано 3% річних та інфляційні витрати. Просив задовольнити позовні вимоги, а також стягнути витрати на послуги адвоката в розмірі 2000 грн.

18 листопада 2016 року та 23 листопада 2016 року представником позивача через канцелярію суду надані пояснення до позовної заяви та заява про уточнення позовних вимог, в яких останнім зазначено щодо помилкового зазначення в резолютивні частині позову стягнення суми грошового боргу. Вказав на те, що зі змісту позову вбачається, що предметом позовних вимог є інфляційні нарахування та 3% річних, тому в резолютивній частині позовної заяви замість стягнення суми грошового боргу слід вважати вірним стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

З огляду на те, що зі змісту та розрахунку до позову вбачається, що сума 200937, 48 грн. є сумою інфляційних нарахувань, судом приймається заява представника позивача про наявність помилки в резолютивній частині позову. Судовому розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат в розмірі 200937, 48 грн. та 3% річних в розмірі 8454, 32 грн.

23 листопада 2016 року представником позивача надано заяву про продовження процесуальних строків розгляду справи.

Ухвалою суду від 23 листопада 2016 року процесуальний строк розгляду справи продовжений, судовий розгляд справи відкладено.

07 грудня 2016 року представником позивача надана заява про зменшення розміру позовних вимог, зазначив, що рахунок №39 від 30.12.2014 та акт прийомки-передачі виконаних робіт №998/2/2698 складені на підставі іншого договору. Просив стягнути 3% річних в розмірі 8227, 54 грн., інфляційні витрати в розмірі 194454, 21 грн. разом із заявою надав відповідний розрахунок суми позову.

Судом прийнята заява про зменшення розміру позовних вимог та долучена до матеріалів справи.

25 жовтня 2016 року представником відповідача через канцелярію суду надане клопотання про припинення провадження у справі в порядку п.5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наявність третейського застереження в договорі, у звязку з чим, на думку відповідача спір між сторонами підлягає розгляду третейським судом.

21 листопада 2016 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в разі не припинення провадження у справі.

Зазначив, що позивачем у порушення вимог пункту 9.2 договору не надав суду на підтвердження своїх вимог, окрім актів форми КБ-2в та рахунків, документи, що підтверджують кількість використаних ним матеріалів/механізмів/обладнання, з огляду на що, на думку відповідача, відсутні правові підстави для предявлення вимог про стягнення суми основного боргу. Таким чином вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну оплату виконаних робіт є необгрунтованою.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що рахунок №СФ-001 від 21.03.2014 акцептований 31.03.2014, з огляду на що, враховуючи пункт 4.1.1 договору, граничною датою оплати виконаних робіт є 06.06.2014; рахунки №СФ-16 від 20.06.2014, №СФ-17 від 26.06.2014 акцептовані 27.06.2014 гранична оплата виконаних робіт є 02.09.2014; рахунок №СФ-022 від 22.10.2014 акцептований 30.10.2014, відповідно гранична оплата за ним є 06.01.2015; рахунки №СФ-29 від 28.11.2014, №СФ-31 від 28.11.2014, №СФ-32 від 28.11.2014 акцептовані 30.112014, гранична дата оплати за ними-03.02.2015; рахунки №СФ-30 від 28.11.2014, №СФ-33 від 28.11.2014 акцептовані 16.12.2014, гранична дата оплати-19.02.2015; рахунок №СФ-041 від 30.12.2014 акцептований 31.12.2014, гранична дата оплати 10.03.2015.

Разом із відзивом відповідачем наданий контррозрахунок 3% річних та інфляційних витрат.

Зазначив, що рахунок №СФ-0039 від 30.12.2014 на суму 21897, 60 грн. виставлений позивачем на підставі акту від 30.12.2014 №998/2/2689 за грудень 2014 року на виконання договору №2012/19СК від 02.11.2011, що не є предметом даного спору.

Також у відзиві на позов відповідач, у разі відмови в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі просив відмовити в задоволенні позовних вимог, а у разі задоволення, просив відстрочити виконання рішення до 31 січня 2017 року.

В обґрунтування клопотання про відстрочення виконання судового рішення посилався на скрутне фінансове становище та на факт знаходження підприємства у зоні проведення антитерористичної операції, заборгованість державного бюджету по відшкодуванню ПДВ, додаткові фінансові витрати повязані з оплатою середньої заробітної плати робітникам призваним на військову службу.

Разом із відзивом, в підтвердження вказаного вище клопотання, надав суду копії: наказів №532 від 12.14.2015, №605 від 25.12.2015, балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.03.2016року, звіту про фінансові результати за січень-березень 2016 року, довідок про прийом машин, що належать відповідачу, до Збройних сил України, Державної прикордонної служби України, актів списання ТМЦ на витрати повязані з відновленням обєктів після військових дій, розпорядження про направлення працівників до вимушеного простою.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові, з урахуванням додаткових письмових пояснень та заяви про зменшення розміру позовних вимог. Заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки невідомі.

Представнику позивача у судовому засіданні розяснені права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявлено, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами. Вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РемБудСервіс» (Підрядник) укладений договір підряду №2014/15ск (надалі по тексту договір), за умовами якого підрядник зобовязується власними та/або з залученими силами за завданням замовника відповідно до умов договору виконати роботи, передбачені графіком проведення ремонтів на ПАТ «МК «Азовсталь», договірними цінами та/або заявками замовника, а замовник зобовязується прийняти та сплатити (якщо інше не передбачено положеннями даного договору) виконаних підрядником робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується статутом відповідача, змінено тип товариства з ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» на Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат».

Договір підписаний повноважними представниками юридичних осіб, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений печатками підприємств.

Вартість, вид та обсяг всіх робіт, що виконуються за договором, визначаються договірними цінами, які містять посилання на даний договір та є невідємними його частинами. Вартість робіт може бути переглянута у випадку зміни обсягів робіт тільки за ініціативою замовника. Перегляд договірної ціни обґрунтовується відповідними розрахунками та оформлюється сторонами шляхом складання додаткових угод , які є невідємними частинами договору (пункти 2.1, 2.2, 2.3 договору).

Згідно із пунктом 2.5 сума договору є орієнтовною та складає:

5000000 грн. без урахування 20% ПДВ;

1000000 сума НДС 20%

6000000 грн. всього з урахуванням 20% ПДВ.

Сторонами погоджені та підписані додатки до договору, які є невідємними його частинами: перелік видів порушень та матеріальної відповідальності підрядника (виконавця); штрафні санкції за порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці та пожежної безпеки персоналом підрядних організацій; форма акту реєстрації порушень; форма акту реєстрації порушення вимог пропускного режиму; кардинальні правила з охорони праці та промислової безпеки ПАТ «МК «Азовсталь»; зразок форми «Особові обовязки робітника підрядної організації дотримання кардинальних правил От і ПБ».

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2014 в частині гарантійних зобовязань та санкцій за їх порушення до спливу гарантійного строку (пункт 18.1 договору).

У відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договірного зобовязання, обєму робіт, а також їх вартості та строку виконання, відповідальності за порушення його умов.

Строки виконання робіт за договором узгоджуються сторонами графіком виконання робіт, який є невідємною частиною відповідної договірної ціни (п. 3.2 договору).

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2, 9.3 договору здача приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно або за фактом виконаних робіт за оформленими актами виконаних робіт (акт форми КБ-2в). Приймання робіт у відповідності до акту КБ-2в не є попередньою прийомкою окремих етапів робіт та не тягне за собою перехід ризиків знищення та пошкодження робіт на замовника. При здачі - прийманні виконаних робіт підрядник обовязково надає документи, що підтверджують кількість використаних матеріалів/механізмів/обладнання. Замовник сплачує виконані роботи виходячи з документально підтверджених підрядником обсягів виконаних робіт та використаних підрядником матеріалів/механізмів/обладнання за цінами, узгодженими сторонами. За результатами виконаних робіт підрядник зобовязаний щомісячно не пізніше 23 числа кожного звітного місяця передати замовнику оформлені акти за формою КБ-2в, а замовник зобовязаний протягом пяти днів, з моменту отримання акту, розглянути його та у випадку відсутності зауважень підписати, після чого передати його (акт) підряднику.

У випадках виявлення неякісно виконаних робіт, сторони керуються пунктами 9.4 - 9.8 договору.

Так, підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами складені та підписані акти приймання виконаних підрядних робіт: №998/1 за березень 2014 року на суму 76357, 20 грн., №1296/25-3 за червень 2014 року на суму 131124 грн., №1296/25-4/1559 за червень 2014 року на суму 67104 грн., №1296/25/1576 за червень 2014 року на суму 14568 грн., №1296/25-1/1575 за червень 2014 року на суму 27124, 80 грн., №1296/25-2/1577 за червень 2014 року на суму 302720, 40 грн., №4043/7/6367 за жовтень 2014 року на суму 409143, 60 грн., №4043/7/6367 за жовтень 2014 року на суму 409143,60 грн., №5491+1/5494 за листопад 2014 року на суму 237, 60 грн., №5491/5493 за листопад 2014 року на суму 37938 грн., №5277/1/2399 за листопад 2014 року на суму 58335, 60 грн., №998/7/2414 за листопад 2014 року на суму 65824, 80 грн., №1433/2415 за листопад 2014 року на суму 17572, 80 грн., №5173/2398 за листопад 2014 року на суму 110426, 40 грн., №1433/1 за листопад 2014 року на суму 12234 грн., №4043/7/6057 за грудень 2014 року на суму 5398, 80 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками підприємств без зауважень стосовно якості та обсягу виконаних робіт, складені у встановленій формі КБ-2в.

Доказів в підтвердження виявлення недоліків у виконаних позивачем роботах, відповідачем суду не надано, з огляду на що акти здачі-прийняття робіт є належними доказами виконання позивачем покладених на нього договором зобовязань.

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 договору розрахунок за виконані роботи в розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок підрядника, зазначений в даному договорі протягом 45 (сорока пяти) банківських днів з дати акцепту рахунка підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання передачі виконаних робіт. Рахунок надається підрядником не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконаних робіт.

За домовленістю сторін може бути передбачені інші форми розрахунків, які не протирічать законодавству України, що оформлюється додатковою угодою до договору (пункт 4.2 договору).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору сторонами складені та підписані акти приймання передачі виконаних робіт, які акцептовані відповідачем про що свідчить відповідна відмітка на зворотному боці актів:

№998/1 за березень 2014 року на суму 76357, 20 грн., підписаний сторонами 21.03.2014, акцептований 21.03.2014;

№1296/25-3 за червень 2014 року на суму 131124 грн, підписаний сторонами 20.06.2014. Містить акцепт відповідача червень 2014 року;

№1296/25-4/1559 за червень 2014 року на суму 67104 грн., підписаний сторонами у червні 2014 року, акцептований 26.06.2014;

№1296/25/1576 за червень 2014 року на суму 14568 грн., підписаний сторонами 30.06.2014, акцептований 30.06.2014;

№1296/25-1/1575 за червень 2014 року на суму 27124, 80 грн., підписаний сторонами 30.06.2014, акцептований червень 2014 року;

№1296/25-2/1577 за червень 2014 року на суму 302720, 40 грн., підписаний сторонами 30.06.2014, акцептований 30.06.2014;

№4043/7/6367 за жовтень 2014 року на суму 409143, 60 грн., підписаний сторонами 22.10.2014, акцептований 22.10.2014;

№5491+1/5494 за листопад 2014 року на суму 237, 60 грн., підписаний сторонами 28.11.2014, акцептований листопад 2014 року;

№5491/5493 за листопад 2014 року на суму 37938 грн., підписаний сторонами 28.11.2014, акцептований листопад 2014 року;

№5277/1/2399 за листопад 2014 року на суму 58335, 60 грн., підписаний сторонами 28.11.2014, акцептований листопад 2014 року;

№998/7/2414 за листопад 2014 року на суму 65824, 80 грн., підписаний сторонами 28.11.2014, акцептований листопад 2014 року;

№1433/2415 за листопад 2014 року на суму 17572, 80 грн., підписаний сторонами 28.11.2014, акцептований листопад 2014 року;

№5173/2398 за листопад 2014 року на суму 110426, 40 грн., підписаний сторонами 28.11.2014, акцептований листопад 2014 року;

№1433/1 за листопад 2014 року на суму 12234 грн., підписаний сторонами 28.11.2014, акцептований листопад 2014 року;

№4043/7/6057 за грудень 2014 року на суму 5398, 80 грн., підписаний сторонами 30.12.2014, акцептований грудень 2014 року.

Підрядником на виконання умов договору виставлялись рахунки на оплату виконаних останнім робіт: № СФ-001 від 21.03.2014 на суму 7357, 20 грн., № СФ-0016 від 20.06.2014 на суму 131124 грн., № СФ-0017 від 26.06.2014 на суму 67104 грн., № СФ-0018 від 30.06.2014 на суму 14568 грн., № СФ-0019 від 30.06.2014 на суму 27124, 80 грн, № СФ-0020 від 30.06.2014 на суму 302720, 40 грн., № СФ-0022 від 22.10.2014 на суму 409143, 60 грн., № СФ-0031 від 28.11.2014 на суму 237, 60 грн., № СФ-0032 від 28.11.2014 на суму 37938 грн., № СФ-0029 від 28.11.2014 на суму 58335, 60 грн., № СФ-0035 від 28.11.2014 на суму 65824, 80 грн., № СФ-0036 від 28.11.2014 на суму 17572, 80 грн., №СФ-0030 від 28.11.2014 на суму 110426, 40 грн., №СФ-0033 від 28.11.2014 на суму 12234 грн., №СФ-0041 від 30.12.2014 на суму 5398, 80 грн.

Факт отримання рахунків відповідачем підтверджується зазначенням останнім при здійсненні оплати в платіжних дорученнях в якості призначення платежів договір та рахунків.

Достовірно встановити дати акцептування рахунків з матеріалів справи не представляється можливим, з огляду на що суд виходить з дати акцептування відповідачем актів приймання передачі виконаних робіт, а також з дати їх підписання в разі акцептування відповідачем з зазначенням місяця, але за відсутності конкретного числа місяця. Не приймаються до уваги судом посилання відповідача у відзиві на позов на акцептування рахунків: №СФ-001 - 31.03.2014; №СФ-16 від 20.06.2014, №СФ-17 від 26.06.2014 - 27.06.2014; рахунок №СФ-022 від 22.10.2014 -30.10.2014, рахунки №СФ-29 від 28.11.2014, №СФ-31 від 28.11.2014, №СФ-32 від 28.11.2014 - 30.11.2014; рахунки №СФ-30 від 28.11.2014, №СФ-33 від 28.11.2014 - 16.12.2014, рахунок №СФ-041 від 30.12.2014 - 31.12.2014 з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, наявні в матеріалах справи рахунки на оплату не містять конкретної дати акцепту.

Судом не приймаються посилання у відзиві відповідача на порушення позивачем вимог пункту 9.2 договору щодо не надання суду на підтвердження своїх вимог, документів, що підтверджують кількість використаних ним матеріалів/механізмів/обладнання, з огляду на що, відповідачем роботи належним чином прийняті без зауважень, окрім того останнім сплачено за виконанні роботи.

Згідно із статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ст.254 ЦК України).

Банківський день - це робочий день, протягом якого банк здійснює банківські операції у системі електронних платежів національного банку України, позначається календарною датою як проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, повязані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електрон них платежів національного банку України, за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків (філій) у територіальному управлінні на ту саму дату.

Відповідачем сплачені рахунки, про що свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки.

Рахунок №СФ-001 від 21.03.2014 на суму 76357, 20 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №998/1), граничний строк оплати 28.05.2014, фактично сплачено 08.10.2014

Рахунок №СФ-0016 від 20.06.2014 на суму 131124 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №1296/25-3) граничний строк оплати 22.08.2014, фактично сплачено 07.10.2014

Рахунок №СФ-0017 від 26.06.2014 на суму 67104 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт№1296/25-4) граничний строк оплати 28.08.2014, фактично сплачено 24.11.2014

Рахунок №СФ-0018 від 30.06.2014 на суму 14568 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №1296/25/1576) граничний строк оплати 01.09.2014, фактично сплачено 08.10.2014

Рахунок №СФ-0019 від 30.06.2014 на суму 27124, 80 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №1296/25-1/1575) граничний строк оплати 01.09.2014, фактично сплачено 08.10.2014

Рахунок №СФ-0020 від 30.06.2014 на суму 302720, 40 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №1296/25-2/1577) граничний строк оплати 01.09.2014, фактично сплачено 08.10.2014

Рахунок №СФ-0022 від 22.10.2014 на суму 409143, 60 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №4043/7/6367) граничний строк оплати 24.12.2014. Фактично сплачено: 23.03.2015 50000 грн., 30.03.2015 100000 грн., 03.04.2015 100000 грн.,14.04.2015 59143, 60 грн., 17.04.2015 50000 грн., 24.04.2015 50000 грн.

Рахунок №СФ-0031 від 28.11.2014 на суму 237, 60 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №5491-1/5494) граничний строк оплати 03.02.2015, фактично сплачено -25.03.2015;

Рахунок №СФ-0032 від 28.11.2014 на суму 37938 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №5491/5493), граничний строк оплати 03.02.2015, фактично сплачено 25.03.2015;

Рахунок №СФ-0029 від 28.11.2014 на суму 58335, 60 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №5277/1/2399), граничний строк оплати 03.02.2015. Фактично сплачено 25.03.2015 1216, 40 грн., 30.03.2015 50000 грн., 03.04.2015 7119, 20 грн.

Рахунок №СФ-0035 від 28.11.2014 на суму 65824, 80 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №998/7/2414), граничний строк оплати 03.02.2015. Фактично сплачено 23.03.2015 25000 грн., 03.04.2015 40824, 80 грн.;

Рахунок №СФ-0036 від 28.11.2014 на суму 17572, 80 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №1433/2415), граничний строк оплати 03.02.2015, фактично сплачено 30.04.2015.

Рахунок №СФ-0030 від 28.11.2014 на суму 110426, 40 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №5173/2398), граничний строк оплати 03.02.2015. Фактично сплачено: 03.04.2015 2056 грн., 30.04.2015 17427, 20 грн., 12.05.2015 20000 грн., 29.05.2015 35000 грн., 09.06.2015 10000 грн., 06.07.2015 25943, 20 грн.

Рахунок №СФ-0033 від 28.11.2014 на суму 12234 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №1433/1), граничний строк оплати 03.02.2015, фактично сплачено 25.03.2015.

Рахунок №СФ-0041 від 30.12.2014 на суму 5398, 80 грн. (акт приймання передачі виконаних робіт №4043/7/6057), граничний строк сплати 05.03.2015, фактично сплачено 10.07.2015.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем свого грошового зобовязання.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

Згідно із розділом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом здійснений розрахунок інфляційних витрат за кожним актом окремо, за повні місяці, в яких наявна заборгованість та з урахуванням оплат, здійснених відповідачем:

за актом №998/1 на суму 76357, 20 грн. за період з червня 2014 року по вересень 2014 року становить 3954, 54 грн.,

за актом №1296/25-3 на суму 131124 грн. за період з вересня 2014 року по жовтень 2014 року становить 3802, 60 грн.

за актом №1296/25-4/1559 на суму 67104 грн. за період з вересня по жовтень 2014 року становить 4946, 64 грн.

за актом №1296/25/1576 на суму 14568 грн., за вересень 2014 року становить 422, 47 грн.

за актом №1296/25-1/1575 на суму 27124, 80 грн., за вересень 2014 року становить 786, 62 грн.

за актом №1296/25-2/1577 на суму 302720, 40 грн. за вересень 2014 року становить 8778, 89 грн.

за актом №4043/7/6367 на суму 409143, 60 грн. за січень 2015 по лютий 2015 року становить 35040,29 грн., на суму 359143, 60 грн. за березень 2015 року - 38787,51 грн.

за актом №5491+1/5494 на суму 237, 60 грн. лютий 2015 року 12,59 грн.

за актом №5491/5493 на суму 37938 грн., за період за лютий 2015 року 2010,71 грн.

за актом №5277/1/2399 на суму 58335, 60 грн. за лютий 2015 року 3091,79 грн.

за актом №998/7/2414 на суму 65824, 80 грн. за лютий 2015 року 3488, 71 грн. та на суму 40824, 80 за березень 2015 року 4409,08 грн.

за актом №1433/2415 на суму 17572, 80 грн. за період з лютого 2015 року по березень 2015 року 2929,81 грн., на суму 15516, 80 грн. за квітень 2015 року 2172,35 грн.

за актом №5173/2398 на суму 110426, 40 грн., за період з лютого 2015 року по березень 2015 року 18410,73 грн., на суму 108370, 40 грн. за квітень 2015 року 15171,86 грн.

за актом №1433/1 на суму 12234 грн., за лютий 2015 року 648,40 грн.

за актом №4043/7/6057 на суму 5398, 80 грн., за період з квітня 2015 року по червень 2015 року 916,39 грн.

Всього інфляційні витрати за розрахунком суду становлять 149781, 98 грн.

3% річних за кожним актом окремо, з урахуванням часткової оплати становить:

на суму 76357, 20 грн. за період з 29.05.2014 по 07.10.2014 - 828,42 грн.;

на суму 131124 грн. за період з 23.08.2014 по 06.10.2014 484, 98 грн.;

на суму 67104 грн. за період з 29.08.2014 по 23.11.2014 479,84 грн.;

на суму 14568 грн. за період з 02.09.2014 по 07.10.2014 43,11 грн.;

на суму 27124,80 грн. за період з 02.09.2014 по 07.10.2014 80,26 грн.;

на суму 3027720 грн. за період з 02.09.2014 по 07.10.2014 895,72 грн.;

на суму 409143, 60 грн. за період з 25.12.2014 по 22.03.2015 2488, 49 грн.;

на суму 359143,60 грн. за період з 23.03.2015 по 29.03.2015 206,63 грн.;

на суму 259143, 60 грн. за період з 30.03.2015 по 03.04.2015 85,20 грн.;

на суму 159143,60 грн. за період з 03.04.2015 по 13.04.2015 143,88 грн.;

на суму 100000 грн. за період з 14.04.2015 по 16.04.2015 24,66 грн.;

на суму 50000 грн. за період з 17.04.2015 по 23.04.2015 28,77 грн.;

на суму 58335, 60 грн. за період з 04.02.2015 по 24.03.2015 234,94 грн.;

на суму 57119, 20 грн. за період з 25.03.2015 по 29.03.2015 23, 47 грн.

на суму 7119,20 грн за період з 30.03.2015 по 02.04.2015 2,34 грн.;

на суму 110426, 40 грн. за період з 20.02.2015 по 02.04.2015 381,20 грн.;

на суму 108370, 04 грн. за період з 03.04.2015 по 11.05.2015 240,49 грн.;

на суму 90943,20 грн. за період з 30.04.2015 по 11.05.2015 89,70 грн.;

на суму 70943, 20 грн. за період з 12.05.2015 по 28.05.2015 99,13 грн.;

на суму 35943, 20 грн. за період з 29.05.2015 по 08.06.2015 32,50 грн.;

на суму 25943, 20 грн. за період з 09.06.2015 по 05.07.2015 57,57 грн.;

на суму 237,60 грн. за період з 04.02.2015 по 24.03.2015 0,96 грн.;

на суму 37938 грн. за період з 04.02.2015 по 24.03.2015 152,79 грн.;

на суму 12234 грн. за період з 20.02.2015 по 24.03.2015 33,18 грн.;

на суму 65824,80 грн. за період з 04.02.2015 по 22.03.2015 254,28 грн.

на суму 40824,80 грн. за період з 23.03.2015 по 02.04.2015 36, 90 грн.;

на суму 17572,80 грн. за період з 04.02.2015 по 22.03.2015 67,88 грн.;

на суму 15516, 80 грн. за період з 23.03.2015 по 29.04.2015 48,46 грн.;

на суму 5398, 80 грн. за період з 11.03.2015 по 29.06.2015 49,25 грн.

Всього 3% річних за розрахунком суду складає 7595 грн.

Стосовно клопотання відповідача про припинення провадження у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно правової позиції, що викладена у рішенні Конституційного суду України у справі № 9-зп від 25.12.1997 року, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Частиною 1 статті 12 ГПК України передбачено вичерпний перелік спорів, підвідомчих господарським судам України. Згідно із ч. 2 ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

За змістом ст. 2 Закону України «Про третейські суди», третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом, тобто передумовою укладення третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду є наявність спору.

Таким чином, у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду.

Для звернення до третейського суду необхідна наявність волі обох сторін. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі. До господарського суду сторони таке звернення не надавали.

За умовами договору сторони дійшли згоди щодо застосування пункту 17.1 у разі наявності між сторонами майнового спору за основною сумою заборгованості.

Предмет позовних вимог є стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахування яких здійснено внаслідок прострочення оплати суми основного боргу, яка на час зверненння до суду є сплаченою у повному обсязі.

Таким чином, оскільки предмет спору не пов'язаний зі стягненням основної заборгованості, а будь-який інший порядок вирішення спорів третейським судом, зокрема, тих, що виникають не у зв'язку з майновим спором за основною заборгованістю, сторони у договорі не передбачили.

З огляду на вищевикладене, клопотання відповідача про припинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Так, однією з підстав для відстрочки виконання судового рішення, окрім наведення обставин, що ускладнюють його виконання, як вимагає того стаття 121 ГПК України, є звернення до суду саме сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог про відстрочення виконання рішення відповідач посилається на скрутне фінансове становище та на факт знаходження підприємства у зоні проведення антитерористичної операції, заборгованість державного бюджету по відшкодуванню ПДВ, додаткові фінансові витрати повязані з оплатою середньої заробітної плати робітникам призваним на військову службу.

Відповідачем не доведено доцільність відстрочення виконання рішення суду на вказаний термін та її сприяння погашенню заборгованості перед стягувачем в повному обсязі, а також не надано доказів перебування у стані сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення до 31.07.2017 року не підлягає задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі витрати на оплату послуг адвоката в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов`язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд вважає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника, до судових витрат відноситься оплата послуг адвоката виключно у разі, якщо послуги адвоката надавались виключно при розгляді справи та саме за надання цих послуг здійснена оплата.

Статтею 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №1551 від 12.11.2003 року ОСОБА_2 є адвокатом.

Правовідносини між позивачем, як Клієнтом, та адвокатом ОСОБА_2 підтверджуються договором дорученням про надання правової допомоги від 15.06.2016.

Відповідно до зазначеного договору Адвокат зобовязується здійснити правове обслуговування Клієнта шляхом представництва його інтересів в господарському суді всіх інстанцій у звязку з невиконанням ПАТ МК Азовсталь зобовязань за договорами №2012/19 від 02.11.2011 року, №2014/15ск від 24.10.2013 року та №40/130 від 02.12.2014року. Правове обслуговування Адвокатом включає вивчення, аналіз, оцінку документів, повязаних зі спорами, підготовку процесуальних документів, представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях.

Оплата за роботи, виконані Адвокатом, здійснюється з розрахунку 500 грн., що еквівалентно 20 доларам США за одну годину роботи. Оплата здійснюється на основі рахунку та акту про виконані роботи, які складаються та надаються Клієнту за ініціативою Адвокату по мірі виконання робіт протягом пяти днів з моменту вручення Клієнту рахунку та акту про виконання роботи (п.п. 2.1, 2.2 договору).

Строк дії договору сторони визначили у розділі 4 договору, відповідно до якого початок дії договору: 15 червня 2016 року, закінчення дії договору до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором.

Платіжним дорученням №132 від 21.06.2016року позивач сплатив адвокату сум 6000грн. з посиланням на договір про надання правової допомоги від 15.06.2016.

Як зазначив Вищий господарський суд України в п.11 Інформаційного листа №01-8/155 від 13.02.2002 Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів, вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Визначаючи необхідний розмір судових витрат для даної справи, суд приймає до уваги наступні фактори в їх сукупності: ціну позову, відсутність складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; відсутність необхідності великого досвіду для його успішного завершення, наявність численних помилок при виготовленні позовної заяви та розрахунку до неї, необхідність відкладення розгляду справи внаслідок витребування додаткових доказів у справі, участь у судових засіданнях іншого представника відповідача.

З огляду на вищевикладене, відшкодуванню витрат на послуги адвоката підлягає сума в розмірі 1000 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РемБудСервіс» до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення 3% річних в розмірі 8227, 54 грн., інфляційні витрати в розмірі 194454, 21 грн., - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «МК «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РемБудСервіс» (87500, м. Маріуполь, вул. Лепорського,1, ) інфляційні витрати в розмірі 149781,98 грн., 3% річних в розмірі 7595 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 2438, 90 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 776,47 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 13 грудня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 19 грудня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява