ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"19" грудня 2016 р. Справа № 910/22686/16

Суддя Рябцева О.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обюмеженою відповідальністю «Солінг», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес В», м. Київ

про стягнення 154137,06 грн.

Встановив:

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

В п.10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» зазначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до абзацу 2 п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ").

Отже, адресою відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі, є адреса його місцезнаходження.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки позовна заява не містить вірного місцезнаходження відповідача. На позовній заяві як місцезнаходження відповідача зазначено: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 89/А, кв. 85, що не є вірним місцезнаходженням відповідача, оскільки як вбачається з витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вірним місцезнаходженням відповідача є: 09600, Київська обл., Рокитнянський р-н, смт. Рокитне, вул. Червоної Січі, буд. 45, оф. 2.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просить суд стягнути з відповідача 154137,06 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011р. судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIІІ розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року складає 1378,00 грн.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. № 3674-VI ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з доданих позивачем до позовної заяви роздруківок квитанцій № 85557 від 08.12.2016р., позивачем сплачено судовий збір у сумі 2312,05 грн., що не відповідає вимогам пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, тобто у сумі 2312,06 грн. Позивачем не доплачено 0,01 грн. судового збору.

Згідно з п. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до пункту 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Оскільки, роздруківки квитанцій № 85557 від 08.12.2016р. не містять відмітки банку про проведення операції, то вони не можуть бути доказами сплати судового збору.

Отже, роздруківки квитанцій № 85557 від 08.12.2016р. не можуть бути документами, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. Як доказ відправлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем до позовної заяви додано фіскальний чек від 09.12.2016 р., на якому в графі Кому зазначено ТОВ ВЕЛЕС В, а в графі Куди - 04114 Київ та опис вкладення у цінний лист від 09.12.2016 р. на імя ТОВ Велес В на адресу: АДРЕСА_1, але як вбачається з витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: 09600, Київська обл., Рокитнянський р-н, смт. Рокитне, вул. Червоної Січі, буд. 45, оф. 2.

Отже, фіскальний чек від 09.12.2016 р. та опис вкладення у цінний лист від 09.12.2016 р. не можуть бути доказами, що підтверджують направлення відповідачеві копії позовної заяви з доданими до неї документами, оскільки не підтверджують направлення кореспонденції за місцезнаходженням відповідача, як юридичної особи.

Відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява з вказаних підстав підлягає поверненню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 2, 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток: позовна заява, додані до неї документи, лист господарського суду міста Києва від 12.12.2016 р., ухвала господарського суду міста Києва від 12.12.2016 р., витяг з ЄДР та конверт в першу адресу.

Суддя О.О. Рябцева