ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. Справа № 911/3491/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства Київський метрополітен

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 42917,73 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 169 від 25.12.2015 року);

від відповідача: ОСОБА_1 (НОМЕР_1 від 28.04.2005 року).

від третьої особи: ОСОБА_3 (довіреність № 062/02/07-7517 від 22.07.2016 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Комунального підприємства Київський метрополітен до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 42917,73 грн., з яких 36894,75 грн. основного боргу (34431,66 грн. за Договором оренди та 2463,09 грн. за Договором на відшкодування витрат), 5672,14 грн. пені (5413,61 грн. за Договором оренди, 258,53 грн. за Договором про відшкодування витрат), 350,84 грн. 3 % річних (337,20 грн. за Договором оренди, 13,64 грн. за Договором про відшкодування витрат)).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобовязань щодо сплати орендних платежів за Договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 647 від 03.09.2012 року та Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна № В-58-10 від 16.07.2010 року, відповідно в останнього виникла прострочена заборгованість, у звязку з чим у позивача також виникло право на нарахування відповідачу передбачених законом та Договорами санкцій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2016 року порушено провадження у справі № 911/3491/16 та призначено справу до розгляду на 21.11.2016 року. Крім того, ухвалою суду від 28.10.2016 року залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В судове засідання, яке відбулось 21.11.2016 року, третя особа не зявилася, позивач та третя особа вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 28.10.2016 року не виконали, третя особа про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 30.11.2016 року.

В судовому засіданні 30.11.2016 року позивач та третя особа позовні вимоги підтримали в повному обсязі, відповідач проти позову не заперечував, але письмовий відзив на позов не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації), правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Київвиконавчого органу Київської міської ради (КМДА), (далі-орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-орендар) та Комунальним підприємством Київський метрополітен (далі-підприємство/отримувач коштів) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 647 (далі - Договір оренди).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Договору оренди орендодавець на підставі рішення Київської міської ради «Про надання дозволів на продовження дії договорів оренди, на укладання договорів суборенди, внесення змін до рішень Київської міської ради та внесення змін до договорів оренди», а саме, від 22.09.2011 року № 66/6282 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (далі - обєкт оренди), загальною площею 7,2 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Київ, станція метро «Видубичі» (вестибюль №1), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами та зазначена в викопіюванні зі Схем тимчасового розташування МАФ.

Згідно з пунктом 2.2 Договору оренди вартість обєкта оренди згідно із затвердженим орендодавцем висновком про вартість майна станом на 31.01.2012 становить 143830,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4 Договору оренди обєкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходить на балансі КП Київський метрополітен.

Відповідно до пункту 3.1 Договору оренди за користування обєктом оренди орендар сплачує підприємству орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 року № 34/6250 та на дату підписання договору становить 301,75 грн за 1кв. м. орендної площі, що в цілому складає 2172,59 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць опублікованому у поточному місяці (п. 3.2 Договору оренди).

Відповідно до пункту 3.5 Договору оренди орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), а саме КП «Київський метрополітен», починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні обєкта оренди орендодавцеві.

На виконання умов Договору оренди позивач за Актом прийому-передачі від 03.09.2012 року передав, а відповідач прийняв з 03.09.2012 року нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва загальною площею 7,2 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Київ, станція метро «Видубичі» (вестибюль №1), Б/Н,, що відповідачем не заперечено і не спростовано.

Згідно з п. 3.6 Договору оренди орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20-го числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 3.8 Договору оренди вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується Орендарем на підставі договорів, укладених орендарем з підприємством або організаціями, що надають такі послуги.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 року до 29.03.2015 року (п. 9.1 Договору оренди).

На виконання пункту 3.8 Договору оренди між КП «Київський метрополітен» (далі-підприємством) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-орендар) було укладено Договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна № В-58-10 (далі - Договір на відшкодування витрат), відповідно до якого балансоутримувач забезпечує утримання об'єктів оренди відповідно до переліку, який є невід'ємною частиною договору за цінами, визначеними в узагальненому розрахунку щомісячних витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна, а орендар відшкодовує балансоутримувачу зазначені витрати.

Згідно з п. п. 2.2-2.4 Договору на відшкодування витрат орендар здійснює платіж по відшкодуванню витрат з утримання обєкта оренди щоквартально не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом на підставі виданих балансоутримувачем (підприємством) рахунків. Розмір відшкодування витрат з утримання обєктів оренди визначається відповідно до затвердженого узагальненого розрахунку витрат балансоутримувача (підприємства) на утримання та обслуговування орендного нерухомого майна, який переглядається балансоутримувачем (підприємством) у випадках офіційних змін цін, тарифів, заборгованої плати тощо та загальної площі обєктів оренди і фактичного використання орендарем обєктів оренди. На момент укладання договору від 16.07.2010 року № В-58-10 розмір витрат із врахуванням ПДВ становив 221,21 грн. на місяць. Остаточний розрахунок витрат балансоутримувача з утримання обєктів оренди проводиться станом 31 грудня та складає акт звіряння розрахунків. У випадку не повного відшкодування балансоутримувачу

Відповідно до пунктів 6.1, 6.4 Договору на відшкодування витрат договір укладено строком на календарний рік і діє по 31.12.2012 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

У звязку з неналежним виконанням умов спірних Договорів у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по оплаті у сумі 34431,66 грн згідно Договору оренди за період березень 2015 року грудень 2015 року, у звязку з користуванням спірним приміщенням після закінчення договору (договір діяв до 29.03.2015 року (п. 9.1 Договору), оскільки у відповідності до п. 3.5 Договору останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні обєкта оренди орендодавцеві та зважаючи на те, що Акт приймання передачі нерухомого майна, згідно якого Орендар передав, а Орендодавець та Підприємство прийняли частину підземного переходу, площею 7,2 кв.м., за адресою: місто Київ, станція метро «Видубичі» (вестибюль №1), підписаний 02.12.2015 року та заборгованість у сумі 2463,09 грн. згідно Договору на відшкодування витрат за період жовтень грудень 2015 року у сумі 2463,09 грн.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором найму (оренди), за яким, згідно ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Правовідносини сторін Договору регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним законом з питань оренди державного та комунального майна та, відповідно до частин 1 та 2 статті 1 цього Закону, регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (ч. 7 ст. 180 ГК України).

Відтак, суд дійшов висновку про доведеність факту існування боргу відповідача перед позивачем на суму 34431,66 грн. (за Договором оренди) та на суму 2463,09 грн. (за Договором на відшкодування витрат), що відповідачем не заперечено та не спростовано, позивачем обґрунтовано поясненнями та належними доказами, тому вимога про стягнення основної суми заборгованості за Договором оренди та Договором на відшкодування витрат підлягає задоволенню.

Також, у звязку з неналежним виконанням спірних Договорів, позивач заявив до стягнення з відповідача 5672,14 грн. пені з яких 5413,61 грн. пені за Договором оренди на підставі п. 6.2 Договору оренди за період з 21.05.2015 року по 15.01.2016 року та 258,53 грн. пені за Договором на відшкодування витрат на підставі п. 5.2 Договору на відшкодування витрат за період з 21.04.2015 року по 18.10.2015 року; 350,84 грн. 3 % річних з яких 337,20 грн. 3 % річних за Договором оренди за період з 21.05.2015 року по 15.01.2016 року та 13,64 грн. 3 % річних за Договором на відшкодування витрат за період з 21.04.2015 року по 18.10.2015 року в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 6.2 Договору оренди передбачено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Згідно з пунктом 5.2 Договору на відшкодування витрат, передбачено сплата орендарем штрафних санкцій на користь орендодавця за несвоєчасну сплату платежів в розмірі 0,5 % від розміру несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів за Договорами, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені та 3 % річних.

Дослідивши надані позивачем розрахунки пені за Договорами оренди та відшкодування витрат, судом встановлено, що хоча спірними Договорами передбачено нарахування пені в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, що перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, позивачем нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з врахуванням Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відтак, позивачем за спірними Договорами нарахована пеня та 3 % річних на фактичні суми заборгованості, що існували на відповідні дати, у відповідності до чинних норм законодавства, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Однак, судом було виявлено арифметичні помилки в наданому позивачем розрахунку пені та 3% річних за Договором оренди. У звязку з чим, судом було здійснено правильний розрахунок пені та 3 % річних за Договором оренди за заявлений позивачем період, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 5315,57 грн. пені за Договором оренди та 331,23 грн. 3 % річних за Договором оренди.

За Договором на відшкодування витрат, зважаючи на те, що надані розрахунки пені та 3 % річних є арифметично вірними, з відповідача підлягає стягненню 258,53 грн. пені та 13,64 грн. 3 % річних, як заявлено у позові.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 42813,72 грн. з яких: 36894,75 грн. основного боргу (34431,66 грн. за Договором оренди та 2463,09 грн. за Договором на відшкодування витрат); 5574,10 грн. пені (5315,57 грн. за Договором оренди та 258,53 грн. за Договором на відшкодування витрат); 344,87 грн. 3 % річних (331,23 грн. за Договором оренди та 13,64 грн. за Договором на відшкодування витрат). В решті позов задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08171, Київська обл., Києво-Святошинського району, с. Хотів, вул. Франка Івана, 31, код НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства Київський метрополітен (03056, м. Київ, проспект Перемоги, 35, код 03328913) 36894 (тридцять шість тисяч вісімсот девяносто чотири) грн. 75 коп. основного боргу, 5574 (пять тисяч пятсот сімдесят чотири) грн. 10 коп. пені, 344 грн. (триста сорок чотири) грн. 87 коп. 3 % річних та 1374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, ящо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 15.12.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін