ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 р. Справа № 917/1644/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а, м.Полтава, 36020

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а, м.Полтава, 36008

про стягнення 1 492 351,33 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 70 від 07.12.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 29-14/17 від 04.01.2016р.

Розглядається позовна заява про стягнення 1 492 351,33 грн. заборгованості за договором розподілу природного газу № 1-02/02/14-Р від 30.12.2015р., з них: 130 244,80 грн. інфляційних, 112 081,99 грн. 3% річних, 1 250 024,54 грн. пені.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору розподілу природного газу в частині своєчасного здійснення розрахунків.

15.11.2016р. позивачем надана заява про залучення додаткових доказів.

29.11.2016р. позивачем надані письмові пояснення в обгрунтування вимог.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві з врахуванням додаткових доказів та письмових пояснень.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на відсутність вини.

31.10.2016р. через канцелярію суду відповідач надав клопотання про зменшення пені, клопотання про відмову в позові з огляду на наявність прострочення кредитора, відзив на позов.

Клопотання про зменшення пені судом задоволене частково, клопотання про відмову в позові з огляду на наявність прострочення кредитора судом відхилене. Обгрунтування вказаного наведене у мотивувальній частині рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, що підтверджується заявою-приєднання №1-02/02/14-Р до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 30.12.2015.

Згідно з п. 2.1 договору позивач (оператор ГРМ) зобов"язується надати відповідачу (споживачу) послугу з розподілу природного газу, а відповідач (споживач) зобов"язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість.

Відповідно до п. 3.1 договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором.

Згідно з до п. 3.2. договору за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня і надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

У п. 6.1 договору визначено, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як погоджено п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до п. 6.3 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

В додатку № 3 сторони визначили договірні (планові) обсяги розподілу природного газу ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на 2016 рік

Позивач вказує, що виконав належним чином умови договору, зокрема, в період з квітня по серпень 2016р., розподіливши 4092,856 тис.куб.м. природного газу, що підтверджується: актом приймання - передачі №У та рахунком-зобов'язання №У від 30.04.2016 року по розподілу природного газу за квітень 2016 року на загальну суму 3569134,15 грн.; актом приймання-передачі №У та рахунком-зобов'язання №У від 31.05.2016 року розподіливши 2013,640 тис.куб.м., за травень 2016 року на загальну суму 1755974,63 грн.; актом приймання-передачі №У та рахунком-зобов'язання №У від 30.06.2016 року розподіливши 1785,808 тис.куб.м., за червень 2016 року на загальну суму 1557296,00 грн.; актом приймання-передачі №У та рахунком-зобов'язання №У від 31.07.2016 року розподіливши 1620,309 тис.куб.м., за липень 2016 року на загальну суму 1412974,26 грн.; актом приймання-передачі №У та рахунком-зобов'язання №У від 31.08.2016 року розподіливши 1737,641 тис.куб.м., за серпень 2016 року на загальну суму 1515292,45 грн.

На оплату вартості послуг з розподілу природного газу з квітня по серпень 2016р. позивач направив відповідачу рахунки-фактури № У від 23.03.2016р. (попередня оплата за квітень), № У від 20.04.2016р. (попередня оплата за травень), № У від 24.05.2016р. (попередня оплата за червень), № У від 30.06.2016р. (попередня оплата за липень), № У від 25.07.2016р. (попередня оплата за серпень). Факт направлення рахунків підтверджується копіями поштових квитанцій та описів вкладення у цінні листи (рахунки та докази їх направлення надані позивачем заявами за вх. № 13805 від 08.11.2016р. та 3 14127 від 15.11.2016р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не проводилися оплати за отримані послуги з розподілу природного газу в період з квітня по серпень 2016р., тому, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 130 244,80 грн. інфляційних, 112 081,99 грн. 3% річних, 1 250 024,54 грн. пені.

При цьому, як вбачається з доданого до позову розрахунку, позивачем проведені нарахування за прострочення зобов"язаннь з 1-го відповідного місяця по 03.10.2016р.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на відсутність вини, (1) у зв'язку з невиконанням позивачем обов'язку за договором щодо направлення рахунку, тому, на думку відповідача, у нього не виникло зобов'язання по оплаті послуг; (2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. розрахунки за спожитий природний газ здійснюються згідно з порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків із постачальником природного газу, а тому відповідач не має можливості здійснювати оплату вартості послуги розподілу природного газу на умовах попередньої оплати за п.6.4. постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015р. №2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу".

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договором, укладеним між ПАТ «Полтавагаз» та відповідачем, встановлений термін виконання зобов'язання за відповідний звітний період.

З огляду на визначені у п.6.4. терміни розрахунку (оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ), відповідач повинен був здійснити розрахунок до 1-го числа відповідного місяця.

Відповідачем не надані докази сплати за розподіл природного газу у квітні - серпні 2016р. у строки, визначені договором.

В обгрунтування вказаного відповідач вказує, що п. 6.4 договору, яким визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ, не узгоджується з положеннями Постанови від 18.06.2014 р. № 217 «Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» (з відповідними змінами та доповненнями).

Як вбачається з тексту вказаної постанови Кабінету Міністрів України, нею врегульовано механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки.

Згідно з п. 8 постанови № 217 від 18.06.2014 р. усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією (п. 9 Постанови від 18.06.2014 р. № 217).

Відповідач, укладаючи договір розподілу природного газу № 1-02/02/14-Р від 30.12.2015р., був обізнаний про особливий порядок розрахунків між сторонами із застосуванням рахунків із спеціальним режимом.

Разом з цим, договір розподілу природного газу № 1-02/02/14-Р від 30.12.2015р. підписаний зі сторони відповідача без застережень, тобто відповідач погодився з умовами щодо порядку оплати вартості послуги з розподілу природного газу та понесення відповідальності внаслідок невиконання вказаної умови договору.

При цьому, відповідач є самостійним суб'єктом господарювання, який здійснює свою господарську діяльність на власний розсуд та ризик з урахуванням принципів підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач повинен здійснювати розрахунок у порядку, визначеному п. 6.4 договору, а його посилання на відсутність можливості самостійно розпоряджатися коштами по відношенню до позивача не є підставою для зміни порядку оплати вартості послуги з розподілу природного газу в даному випадку.

З огляду на викладене вище, також судом критично оцінюється посилання відповідача на прострочення кредитора (позивача), оскільки договір розподілу природного газу не містить застережень щодо можливості проведення розрахунків шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів, виділених з державного бюджету, а відтак такий порядок розрахунків реалізується за його волевиявленням.

Також, судом відхиляються посилання відповідача на те, що у нього не виникло зобов'язання по оплаті послуг у зв'язку з невиконанням позивачем обов'язку за договором щодо направлення рахунку, оскільки позивачем в матеріали справи надані як рахунки на здійснення передплати, так і докази їх направлення.

За даних обставин, з огляду на визначений договором порядок розрахунків, відповідач є таким, що прострочив, зокрема за виконання зобов"язаннь по оплаті за розподіл природного газу у квітні - серпні 2016р.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі порушення Споживачем вимог порядку проведення розрахунків, передбаченого розділом 4 договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 1 250 024,54 грн. за період з 01.04.2016р. по 03.10.2016р., зокрема, за зобов"язаннями квітня 2016р. - з 01.04.2016р., за зобов"язаннями травня 2016р. - з 01.05.2016р., за зобов"язаннями червня 2016р. - з 01.06.2016р., за зобов"язаннями липня 2016р. - з 01.07.2016р., за зобов"язаннями серпня 2016р. - з 01.08.2016р.

Відповідач у відзиві вказує на неправильність здійсненого позивачем розрахунку пені.

Так, відповідач вважає, що з урахуванням умов п. 2.1 та п. 6.4. договору, зобов'язання по оплаті послуг розподілу природного газу виникло у відповідача наступним чином: за квітень 2016р. з 04.05.2016 (1-3.05.2016. - вихідні, святкові дні); за травень 2016р з 01.06.2016.; за червень 2016р.з 01.07.2016; за липень 2016р. з 02.08.2016 (31.07.2016 вихідний день, отримано рахунок 01.07.2016); за серпень 2016р. - з 01.09.2016.

Проте, з огляду на погоджений сторонами порядок розрахунків, суд не погоджується з визначеним відповідачем періодом прострочення і, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Як вже зазначалось вище, відповідач надав клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

В обґрунтування вказаного відповідач посилається на те, що заборгованість виникла не з вини відповідача, а саме:

- відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості;

- на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання (копія фінансового звіту за 1 півріччя 2016 року додається);

- однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в т.ч. з боку бюджетних установ та організацій. Станом на 01.10.2016 року дебіторська заборгованість населення складає 87 035,4 тис.грн., бюджетних установ та організацій складає - 4 757,7 тис. грн. (довідка додається);

- активне вжиття заходів відповідачем щодо врегулювання питання на рахунок погашення заборгованості за договором - відповідач звертався до позивача із листами -пропозиціями (копії додаються) щодо прийняти виконання зобов'язання відповідача шляхом укладення спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій;

- на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» без згоди на це відповідача. Залишок коштів, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, незначний. До того ж відповідачу потрібні кошти на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії. Звернення стягнення на кошти, що поступають на спеціальні рахунки відкриті у установах банків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» заборонено.

- позивачем не надано жодних у розумінні статей 32,34,36 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання збитків, понесених ним втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості розподілу природного газу.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково за наступного мотивування.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз"яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов"язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені на 50%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково у розмірі 625012,27 грн.

При цьому судом враховано правову позицію Конституційного Суду України, зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Також, позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 01.04.2016р. по 03.10.2016р. у розмірі 112 081,99 грн. та інфляційних за період з квітень - травень 2016р. у розмірі 130 244,80 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а отже вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

При цьому, судом враховано, що пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню. У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розм"ір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008; код ЄДРПО 03338030) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36020 (код ЄДРПОУ 0335192) 130 244,80 грн. інфляційних, 112 081,99 грн. 3% річних, 625012,27 грн. пені, 22 385,27 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 19.12.2016р.

Суддя Киричук О.А.