номер провадження справи 7/105/16-4/91/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 Справа № 908/2006/16

м. Запоріжжя

За позовом Міського комунального підприємства «Основаніє», м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД», м. Енергодар, Запорізька область

про стягнення 32016,00 грн

Суддя Зінченко Н.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 427 від 14.09.2016;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 107 від 02.11.2015;

СУТЬ СПОРУ:

29.07.2016 до Господарського суду Запорізької області звернулося Міське комунальне підприємство «Основаніє», м. Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД» м. Енергодар, Запорізька область про стягнення 32016,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.08.2016 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2006/16 (с. Кутіщева-Арнет Н.С.), судове засідання призначено на 17.08.2016. В судовому засіданні 17.08.2016, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 12.09.2016, потім до 22.09.2016 та до 28.09.2016.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2016, враховуючи закінчення повноважень судді Кутіщевої-Арнет Н.С. на підставі Постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 №1600-VII, справу передано судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою від 06.10.2016 прийнято справу № 908/2006/16 до розгляду, справі присвоєно номер провадження 7/100/16-4/91/16, судове засідання призначено на 07.11.2016.

Ухвалою від 07.11.2016 процесуальний строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів до 21.12.2016 - за заявою представника відповідача, судове засідання призначено на 12.12.2016. В судовому засіданні 12.12.2016, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 20.12.2016.

За письмовими клопотаннями представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 20.12.2016 справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 54-57 Господарського процесуального кодексу України і полягають в тому, що позивачем в період з листопада 2014 року по червень 2015 року фактично були надані послуги з тимчасового проживання працівників відповідача в готелях МКП «Основаніє» на загальну суму 67120,50 грн. Підтверджуючим фактом надання послуг є те, що МКП «Основаніє» проводився щоденний по фамільний облік проживаючих працівників відповідача, що підтверджується щомісячними списками за період із листопада 2014 року по червень 2015 року включно, а також працівники відповідача здійснювали оформлення документів на проживання заповнювали анкети. ТОВ «Буденергомонтаж, ЛТД» частково сплачено за надані підприємством послуги в розмірі 35104,50 грн, заборгованість відповідача перед позивачем за фактично надані послуги складає 32016,00 грн.

У відзиві № 54/1 від 28.09.2016 на позовну заяву відповідач зазначає, що між сторонами було укладено Договір № 1993 від 28.11.2014, умови якого є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати положення на власний розсуд в одноособовому порядку. У звязку із порушенням істотних умов договору щодо вартості послуг, порядку бронювання та оплати, позивач вирішив відступити від положень Договору, який було узгоджено з відповідачем та підтвердити факт наданих послуг на підставі поданих позивачем без погодження з відповідачем списків мешкаючих у готелі за період із листопада 2014 р. по червень 2015 р., а також заповнених анкет проживаючих, та стягнути заборгованість за фактично надані послуги. Крім того, за поданими позивачем списками та анкетами мешкаючих у готелі, відповідачем встановлено, що зазначені у списках та анкетах особи не всі є працівниками відповідача, також не співпадає період їх направлення у відрядження до м. Запоріжжя та стосовно яких були проведені виплати та відрахування. Просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ЦК України).

Із змісту ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин у простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялись за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів звязку.

Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 32016,00 грн, позивач посилається на наступні докази:

- виставлені на оплату рахунки-фактури від 30.11.2014 № 94161, від 31.12.2014 № 95059, від 31.01.2015 № 14577, від 28.02.2015 № 22110, від 31.03.2015 № 29211, від 30.04.2015 № 37517, від 31.05.2015 № 44556, від 30.06.2015 № 30.06.2015;

- акти надання послуг від 30.11.2014 № 100940, від 31.12.2014 № 101943, від 31.01.2015 № 14677, від 28.02.2015 № 22275, від 31.03.2015 № 29868, від 30.04.2015 № 38699, від 31.05.2015 № 45813, від 30.06.2015 № 52837;

- щомісячні списки за період із листопада 2014 року по червень 2015 року включно, складені МКП «Основаніє»;

- анкети, заповнені проживаючими особами.

Заявою про зміну підстав позовних вимог від 05.09.2016 позивач зазначає, що надання послуг відбулось поза межами умов договору від 28.11.2014 № 1993, за яким спочатку заявлялись вимоги у цій справі.

Частиною 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) унормовано, що сторони та ін. особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 33 ГПК України обовязок доказування покладено на сторони.

Розглянувши додані до матеріалів цієї справи рахунки від 30.11.2014 № 94161, від 31.12.2014 № 95059, від 31.01.2015 № 14577, від 28.02.2015 № 22110, від 31.03.2015 № 29211, від 30.04.2015 № 37517, від 31.05.2015 № 44556, від 30.06.2015 № 30.06.2015, які направлялися позивачем відповідачеві для здійснення оплати за надані послуги, судом встановлено, що усі вони містять посилання на Договір № 1993 від 28.11.2014.

Крім того, надані до матеріалів справи позивачем проекти актів надання послуг від 31.01.2015 № 14677, від 28.02.2015 № 22275, від 31.03.2015 № 29868, від 30.04.2015 № 38699, від 31.05.2015 № 45813, від 30.06.2015 № 52837, що не підписані з боку відповідача, які направлялися на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД», також містять посилання на Догорів № 1993 від 28.11.2014.

28.11.2014 Міським комунальним підприємством «Основаніє» (Виконавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД» (Замовник, відповідач у справі) укладено договір № 1993 (далі Договір), відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Виконавець надає послуги з тимчасового користування ліжко-місцями в кількості 20 одиниць у номерах без зручностей в готелі, який знаходиться на балансі Виконавця, а Замовник зобовязаний прийняти надані послуги та оплатити на умовах даного договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що вартість одного ліжко-місця в номері без зручностей складає 43 грн 50 коп. з ПДВ за добу, згідно калькуляції № 1, яка є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору розрахунковим періодом є доба, яка обчислюється з 12-00 години з дня заселення до 12-00 години наступного дня. Кількість діб визначається Замовником при попередній заявці.

Згідно з п. 3.3 Договору термін проживання кожної особи нараховується з дня поселення по день здачі ліжко-місця або номеру працівникам готелю.

Відповідно до п. 4.1 Договору Замовник попередньо за 5 робочих днів до запланованої дати заселення подає заявку, в якій зазначає кількість мешкаючи, категорію номеру, кількість повних діб, необхідних для проживання (для визначення суми вартості послуг).

Згідно з п. 4.2 Договору Виконавець в термін днів з моменту отримання заявки надає Замовнику рахунок та податкову накладну.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що на момент заселення Замовник здійснює 100% предоплату згідно виставленого рахунку Виконавця.

Відповідно до п. 4.4 Договору заселення Замовника відбувається у разі надходження коштів на розрахунковий рахунок Виконавця р/р 0117 ПАТ КБ «Приватбанк» у Філії «Запорізьке РУ» МФО 313399, код ЄДРПОУ/ДРФО 20485152, ІПН 93, свідоцтво платника ПДВ 200103718.

Згідно з п. 4.5 Договору за надані послуги Виконавець надає Замовнику акт виконаних робіт.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з 28 листопада 2014 р. і діє до 31 грудня 2015 р.

У звязку з наданням позивачем відповідачеві послуг по Договору уповноваженими представниками сторін були підписані та скріплені печатками підприємств акти надання послуг № 100940 від 30.11.2014 на суму 783 грн та № 101943 від 31.12.2014 на суму 20793 грн. Надані за зазначеними актами послуги оплачені відповідачем у повному обсязі.

Таким чином, доводи позивача (з урахуванням заяви від 05.09.2016 про зміну підстав позовних вимог) про те, що надання послуг позивачем відповідачеві відбулась поза межами укладеного між сторонами договору не підтверджуються зібраними у справі доказами. Разом з тим, жодний з актів надання послуг від 31.01.2015 № 14677, від 28.02.2015 № 22275, від 31.03.2015 № 29868, від 30.04.2015 № 38699, від 31.05.2015 № 45813, від 30.06.2015 № 52837 не підписаний з боку відповідача.

Крім того, суд не може вважати належними доказами надані позивачем щомісячні списки за період із листопада 2014 року по червень 2015 року включно, оскільки вони складені та підписані МКП «Основаніє» в односторонньому порядку, підпис Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД» на зазначених списках відсутній.

Також, суд не може прийняти в якості належних доказів по справі анкети, заповнені проживаючими особами, оскільки дати проживання осіб, зазначені в анкетах, не збігаються з даними, зазначеними у складених МКП «Основаніє» щомісячних списках за період із листопада 2014 року по червень 2015 року, а також з даними, зазначеними у наказах Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД» про відрядження працівників.

Крім того, позивачем жодним чином не підтверджено суду ціну, за якою визначалася вартість наданих послуг.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги Міського комунального підприємства «Основаніє» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД» про стягнення 32016,00 грн є недоведеними та не підтвердженими доданими документами, а отже, не підлягають задоволенню судом. У звязку з чим, у задоволені позову судом відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 205, 207 ЦК України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Міського комунального підприємства «Основаніє», м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж, ЛТД» м. Енергодар, Запорізька область про стягнення 32016,00 грн відмовити у повному обсязі.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 22 грудня 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.