ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"30" листопада 2016 р. Справа № 911/5360/14

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я., розглянувши скаргу Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі

За позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Кримтеплопостачання, АРК, смт. Молодіжне

про стягнення 13 778 367 грн. 95 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

скаржника ОСОБА_1 (дов. № 183/16 від 27.04.2016 р.);

відповідача не зявився;

ВДВС ОСОБА_2 (дов. 20-22/491 від 30.12.2015 року);

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якій просить суд визнати незаконним рішення державного виконавця органу ДВС ОСОБА_3, про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконавця від 12.10.2016 р. № 20.1-8/20, визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.10.2016 р. № 20.1-8/20, а також зобовязати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 прийняти до виконання наказ господарського суду Київської області від 27.02.2015 року № 911/5360/14 та відкрити виконавче провадження.

Представник скаржника підтримав заявлені в скарзі вимоги та просив задовольнити її в повному обсязі

На виконання вимог суду представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав копію матеріалів виконавчого провадження, проти задоволення скарги заперечив.

Представник боржника в засідання суду не зявився.

В обґрунтування поданої скарги ДК «Газ України» посилається на те, що державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання № 20.1-8/20 від 12.10.16 року не вірно було застосовано норми ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року, оскільки ДК «Газ України» 30.09.16 року надіслала на виконання до органу ДВС оригінал виконавчого документа одночасно з заявою про відкриття виконавчого провадження від 29.09.16 № 31/13-3606, тобто в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-ХІУ. Крім того, виконавчий документ отримано органом ДВС 03.10.16 року, тобто до набрання чинності (05.10.16 року) Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02.06.16 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-7/99 від 09.02.1999 року за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2001 від 5 квітня 2001 року встановлено, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З огляду на вказані обставини суд приходить до висновку, що спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року, оскільки згідно рекомендованого повідомлення, яке додано до скарги відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України отримав скаргу 03.10.2016 року, а 12.10.2016 року виніс постанову про повернення виконавчого документу, тому рішення прийняте відділом є передчасним.

Згідно приписів статті 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати незаконним рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 20.1-8/20 від 12.10.16;

2. Визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.10.16 № 20.1-8/20;

3. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ господарського суду Київської області № 911/5360/14 від 27.02.2015 та відкрити виконавче провадження.

3. Копію ухвали направити стягувачу, боржнику та ВДВС.

Суддя Л.Я. Мальована