ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.2016 Справа № 905/3094/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк, м.Київ

до Донецького казенного заводу хімічних виробів, м.Донецьк

про стягнення заборгованості у розмірі 503819грн94грн.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 19/3-02/200 від 14.11.2016;

від відповідача - не зявився.

Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк (далі-позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Донецького казенного заводу хімічних виробів (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 503819грн94грн., з яких прострочена заборгованість за процентами - 472297грн15коп, прострочена заборгованість за комісією 900грн, втрати від інфляції 22382грн99коп, 3 % річних 8239грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 18.07.2013 був укладений договір кредитної лінії №3 та додатковий договір до нього. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, але відповідач, в свою чергу, зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість перед позивачем, яку позивач просить стягнути.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому справу, на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

18.07.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір кредитної лінії №3 (далі - договір), відповідно до п.2.1 якого банк зобовязується надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати, належним чином використати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.2.2 договору в редакції додаткового договору №4/1 від 16.05.2014 кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 31.01.2016.

Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування та визначили його в розмірі 6550000грн. (п.2.3 договору в редакції додаткового договору №4/1 від 16.05.2014).

В пункті 2.3.2 договору, в редакції додаткового договору №4/1 від 16.05.2014, сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки, згідно з таким графіком: по 03.05.2014 (включно) 6550000грн, з 01.06.2014 по 30.06.2014 (включно) по 6350000грн, з 01.07.2014 по 31.07.2014 (включно) по 6150000грн, з 01.08.2014 по 31.08.2014 (включно) по 5950000грн, з 01.09.2014 по 30.09.2014 (включно) по 5750000грн, з 01.10.2014р. по 31.10.2014 (включно) по 5550000грн, з 01.11.2014 по 30.11.2014 (включно) по 5350000грн, з 01.12.2014 по 31.12.2014 (включно) по 5150000грн, з 01.01.2015 по 31.01.2015 (включно) по 4950000грн, з 01.02.2015 по 28.02.2015 (включно) по 4550000грн, з 01.03.2015 по 31.03.2015 (включно) по 4150000грн, з 01.04.2015 по 30.04.2015 (включно) по 3750000грн, з 01.05.2015 по 31.05.2015 (включно) по 3350000грн, з 01.06.2015 по 30.06.2015 (включно) по 2950000грн, з 01.07.2015 по 31.07.2015 (включно) по 2550000грн, з 01.08.2015 по 31.08.2015 (включно) по 2150000грн, з 01.09.2015 по 30.09.2015 (включно) по 1750000грн, з 01.10.2015 по 31.10.2015 (включно) по 1350000грн, з 01.11.2015 по 30.11.2015 (включно) по 950000грн, з 01.12.2015 по 31.12.2015 (включно) по 550000грн, з 01.01.2016 по 30.01.2016 (включно) по 150000грн.

З метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього договору позичальник зобовязаний не пізніше останнього банківського дня періоду, в якому закінчується строк користування кредитом у межах встановленого в звітному періоді діючого ліміту кредитування, здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на наступний період.

Відповідно до п.2.4 договору кредит надається траншами з позичкового рахунку в безготівковому порядку на такі цілі (цільове призначення кредиту): поповнення обігових коштів (закупівля товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, комплектуючих виробів, погашення кредиторської заборгованості, в тому числі платежі до бюджету; сплата за виконані роботи та надані послуги, сплата податків, виплата заробітної плати та прирівняних платежів, матеріальну допомогу, витрати на відрядження, оплату векселів, товарів народного споживання, продуктів харчування, на потреби соціальної сфери).

Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 19,8% річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі та порядку, визначеному цим договором (п.2.7.1 договору в редакції додаткового договору №4/1 від 16.05.2014).

В пункті 2.9.1 договору сторони погодили послідовність погашення зобовязання позичальником: прострочені проценти за користування кредитом; прострочена основна сума боргу за кредитом; сплата прострочених комісійних винагород, які не надійшли у строки, визначені договором; строкові нараховані проценти за користування кредитом; комісійні винагороди за кредитом; пеня за непогашення у строк основної суми боргу за кредитом; пеня за непогашення у строк процентів; інші платежі та/або штрафні санкції, що будуть належати до сплати відповідно до умов цього договору; строкова основна сума боргу за кредитом.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, що підтверджується виписками по особовим рахункам (а.с. 23-40, 71-89).

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.06.2014 у справі №905/1893/14 позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості 6549999грн. задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 6549999грн., судовий збір в сумі 70968грн25коп (а.с.41-43).

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.01.2016 у справі № 905/2927/16 позовні вимоги позивача до відповідача задоволені у повному обсязі. Стягнуто з відповідача заборгованість за відсотками за період з 01.06.2014 по 17.09.2015 у розмірі 1684193грн11коп. та заборгованість по комісії за період з 01.06.2014 по 28.09.2015 у розмірі 21120грн. Договір кредитної лінії №3 від 18.07.2013 розірваний (а.с.45-47).

Зазначене рішення господарського суду набрало законної сили 29.01.2016.

На час прийняття рішення у даній справі, відповідачем не надано доказів оплати заборгованості за проценти, нараховані за користування кредитом за період з 18.09.2015 по 29.01.2016, та за комісією, нарахованої за період з 29.09.2015 по 29.01.2016.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зазначених вимог закону та договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, проценти, нараховані за користування кредитом за період з 18.09.2015 по 29.01.2016, та комісію, нараховану за період з 29.09.2015 по 29.01.2016, своєчасно та в повному обсязі не сплатив.

Проаналізувавши надані позивачем документи на підтвердження заборгованості відповідача за процентами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 468753грн71коп.

Суд вважає вимоги про стягнення нарахованої комісії за період з 29.09.2015 по 29.01.2016 у розмірі 900 грн доведеними, обґрунтованими та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних нарахованих за несплату процентів за користування кредитом суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволення повністю у розмірі 8216грн81коп.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних нарахованих за несплату комісії, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволення частково у розмірі 20грн99коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за несплату процентів за користування кредитом суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 22249грн76коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за несплату комісії суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 53грн86коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню частково.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Донецького казенного заводу хімічних виробів (83077, м.Донецьк, вул.Софійська, 1, ідентифікаційний код юридичної особи - 14311844) на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України (01001, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-г, ідентифікаційний код юридичної особи - 00032129) заборгованість за процентами в сумі 468753грн71коп., заборгованість за комісією в розмірі 900грн, 3 % річних за несплату процентів за користування кредитом 8216грн81коп., 3 % річних за несплату комісії - 20грн99коп., втрати від інфляції за несплату процентів за користування кредитом 22249грн76коп., втрати від інфляції за несплату комісії - 53грн86коп. та судовий збір у розмірі 7502грн93коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повний текс рішення складений 12 грудня 2016 року.

Суддя О.В. Говорун