РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Справа № 903/211/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

позивача: Гуменюк І.П., довіреність №б/н від 25.10.2016р.,

відповідача: ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1 від 23.06.99р.,

від відповідача: ОСОБА_3, посвідчення № 1184 від 15.07.16р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Волинської області від 14.11.16р. у справі № 903/211/16 (суддя Кравчук Антоніна Михайлівна)

за позовом Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" в особі Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 (надалі - відповідач, скаржник) звернувся в господарський суд Волинської області із скаргою на постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року (т.1, а.с. 203-211).

Ухвалою господарського суд Волинської області від 14.11.2016 у справі № 903/211/16 у задоволенні вищевказаної скарги відмовлено (т.1, а.с.254-256).

Ухвала суду мотивована тим, що накладення штрафу здійснено в межах виконавчого провадження, відкритого щодо підприємця ОСОБА_2 на виконання рішення господарського суду та на підставі наказу суду, яким зобов'язано вчинити дії підприємця ОСОБА_2, тому зазначення у виконавчому документів ОСОБА_2 без вказівки на підприємця не може бути підставою для скасування постанови.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суд Волинської області від 14.11.2016 у справі № 903/211/16, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (т.2, а.с. 19-27), в якій просить скасувати дану ухвалу та винести постанову, якою визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року, при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області №903/211/16-1, виданого 08.06.2016 (виконавче провадження № 51704116).

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник, зокрема, зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, прийнято до уваги обставини, як не є доведеними.

Зокрема апелянт посилається на ту обставину, що у виконавчих документах, а саме постанові про накладення штрафу, невірно визначено відповідача як фізичну особу, незважаючи на те, що рішення господарського суду Волинської області №903/211/16-1 винесене відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Крім того, апелянт зазначає, що судом не враховано поважні причини, які зумовлюють неможливість виконання судового рішення, а саме те, що предмет виконавчого провадження на час виконання рішення належить іншій фізичній особі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 14 грудня 2016 року на 12.20 год. (т.2, а.с.15).

09.12.2016 через канцелярію суду на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив Позивача на апеляційну скаргу, у якому останній заперечує її доводи, просить залишити дану апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Позивач у відзиві посилається на те, що у наказі господарського суду Волинської області №903/211/16-1, виданому 08.06.2016р., зобов'язальною стороною визначено підприємця ОСОБА_2, а відповідно до ч.1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. При цьому звертає увагу на те, що постанова про накладення штрафу не є виконавчим документом.

Крім того, позивач вказує, що доводи відповідача про належність кіоску іншій фізичній особі були предметом розгляду господарським судом Волинської області в ухвалі суду від 17.08.2016, якою у задоволенні скарги підприємця ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця відмовлено.

14.12.2016 на адресу суду надійшло клопотання апелянта про здійснення технічної фіксації судового засідання.

В судове засідання, яке відбулось 14 грудня 2016 року, з'явились представники позивача та відповідача (заявника).

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задоволити та скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 14.11.2016 р., винести постанову, якою визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року, при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області №903/211/16-1, виданого 08.06.2016 (виконавче провадження № 51704116).

Представник Позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, ухвалу господарського суду Волинської області без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення апелянта, позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про її задоволення, виходячи з наступного .

Відповідно до ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, до господарського суду Волинської області надійшла скарга на постанову державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року, в якій скаржник просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року, при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області №903/211/16-1, виданого 08.06.2016 (виконавче провадження № 51704116).

Скарга обгрунтована тим, що у вказаній постанові боржником зазначена фізична особа ОСОБА_2, в той час як спір, за яким прийняте рішення суду, стосується фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що виключає можливість накладення штрафу на фізичну особу ОСОБА_2 Державним виконавцем не враховано наявність поважних причин, які позбавляють боржника можливості виконати рішення суду. Скаржник зазначає про невідповідність наказу суду № 903/211/16-1 від 08.06.2016 року вимогам чинного законодавства, оскільки він виданий 08.06.2016 року, в той час як постанова Рівненського апеляційного господарського суду видана 12.07.2016 року, що робить неправомірними будь-які дії щодо даного виконавчого провадження. Крім того, тимчасова споруда, яку державний виконавець зобов'язує ОСОБА_2 демонтувати, належить на праві власності згідно договору купівлі-продажу іншій особі.

Колегією суддів встановлено, що рішенням господарського суду Волинської області від 11.05.2016 року у справі № 903/211/16 позов задоволено, зобов'язано підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування тимчасової споруди кіоску за адресою АДРЕСА_1.

На виконання рішення видано наказ № 903/211/16-1 від 08.06.2016 року.

Постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року, та постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2016 року рішення господарського суду від 11.05.2016 року №903/211/16 залишено без змін.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України (надалі - Закон) "Про виконавче провадження" (чинного на момент відкриття виконавчого провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 вищезгаданого закону, державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, накази господарських судів.

Згідно ст. 25 Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

20.07.2016 року державним виконавцем Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Волинської області № 903/211/16-1 від 08.06.2016 року (а.с. 147).

Відповідно до п. 1.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.12 р., під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

20.07.2016 року Рожищенським РВДВС ГТУЮ у Волинській області на адресу боржника направлено зобов'язання № 03-34/8151 з вимогою усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування тимчасової споруди кіоску за адресою АДРЕСА_1, протягом семи днів з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП № 51704116 від 20.07.2016 року (а.с. 148).

05.10.2016 року набрав чинності новий Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року.

19.10.2016 року державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що боржником не вжито жодних дій по виконанню наказу суду щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди.

Згідно заперечень від 19.10.2016 року на акт державного виконавця ОСОБА_2 відмовляється від його підписання, оскільки торговий павільйон, який є предметом виконавчого провадження, належить іншій особі, а тому він немає права вчиняти щодо кіоску жодних дій.

25.10.2016 року державним виконавцем Рожищенського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення господарського суду Волинської області в сумі 1 700 грн. 00 коп.

Розглядаючи вимоги скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 11 Закону, який діяв на час відкриття виконавчого провадження та до вступу в силу нового закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Згідно п. 6 ч.3 цього ж Закону, державний виконавець має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання.

У матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 04.07.2016 року торгового павільйону, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, даний договір нотаріально посвідчений (т.2, 221).

Разом з тим, державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження, а саме з 20.07.2016, не з'ясовано належність предмету виконання саме боржнику та не вирішено питання про можливість виконання судового наказу.

Згідно п.18 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час винесення спірної постанови, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників-юридичних осіб або боржників-фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону, боржник зобов'язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Разом з тим, колегією суддів з'ясовано, що при складанні державним виконавцем акта від 19.10.2016 р. у боржника не відібрано пояснень, натомість заперечення боржника, які долучені до акта із зазначенням факту переходу права власності на предмет виконання (т.2, а.с.216-217), державним виконавцем не розглянуті та не взяті до уваги.

У відповідності до ч.2 ст. 63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відтак, проаналізувавши вищевикладені обставини та норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення суду пов"язане з дослідженням причин такого невиконання. Перебування об"єкта, який за рішенням суду повинен бути демонтований, у власності третьої особи, не боржника у виконавчому провадженні, на переконання суду, є поважною причининою невиконання рішення відповідачем у справі, оскільки вчинення таких дій може призвести до порушення права іншої особи.

У зв"язку з наведеним, суд вважає, що дії державного виконавця в частині накладення штрафу за невиконання рішення слід вважати передчасними, такими, що вчинені без з"ясування причин такого невиконання.

Вищевказана обставина підтверджується також інформацією про виконавче провадження, яка міститься у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень (т.2 , а.с. 218-220).

Крім того, боржником ОСОБА_2 було повідомлено виконавця про наявність поважних причин, які позбавляють його змоги виконати рішення суду на момент складення акта від 19.10.2016, та які у відповідності до ст.ст. 18, 19, 63 закону України «Про виконавче провадження» повинні були взяті старшим державним виконавцем до уваги, оскільки норми даних статей передбачають винесення виконавцем постанови про накладення штрафу у разі відсутності таких поважних причин.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу, винесена 25.10.2016 року при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області №903/211/16-1 від 08.06.2016 (виконавче провадження № 51704116) підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта про те, що у виконавчому документі боржником зазначений ОСОБА_2 як фізична особа, в той час як спір, за яким прийняте рішення суду, стосувався підприємця ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно наказу №903/211/16-1 зобов'язальною стороною є підприємець ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відтак, вищевказані доводи апелянта колегією суддів відхиляються.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглядаючи скаргу, не врахував обставин, що склалися при виконанні рішення, зокрема зміні власника об"єкта, що є предметом виконавчого провадження, та можливості порушення прав іншої (третьої) особи таким виконанням.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, у зв"язку з чим ухвала господарського суду Волинської області підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 21.11.16р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 14 листопада 2016 року у справі №903/211/16 скасувати. Прийняти нове судове рішення.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року, при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області №903/211/16-1, виданого 08.06.2016 (виконавче провадження № 51704116).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №903/211/16 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.