ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р.Справа № 922/3502/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», м. Полтава
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів в сумі 26745,25 грн.
за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Нова Пошта - звернувся з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 24375,62 грн., пені в сумі 1437,23 грн. та 20% річних в сумі 932,40 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором надання транспортно-експедиторських послуг №49618 від 28.03.2014 р.

24.11.2016 р. від позивача надійшли письмові пояснення (вх.№40256 від 24.11.2016 р.), в яких він просить суд, зокрема, врахувати, що в позовній заяві допущено описку в прізвищі відповідача вказано «Алєксєєва», замість вірного «Алексєєва».

30.11.2016 р від позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів (вх.№4092 від 30.11.2016 р.) та про відкладення розгляду справи (вх.№40920 від 30.11.2016 р.).

Сторони правом на участь в судовому засіданні 14.12.2016 р. не скористались. Відповідач, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи судом був повідомлений належним чином. Так, направлені на адресу відповідача, визначену в ЄДРПОУ та позовній заяві ухвали повернулись до суду з відміткою пошти про незнаходження відповідача за відповідною адресою (ухвали суду, поштові конверти, повідомлення та довідки арк.с. 79-80, 97-108), що, згідно розяснень, викладених в п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, вважається належним повідомленням учасника судового процесу про розгляд справи судом.

Розглянувши клопотання позивача про продовження строку розгляду справи на 15 днів (вх.№4092 від 30.11.2016 р.) та про відкладення розгляду справи (вх.№40920 від 30.11.2016 р.), суд відмовляє в їх задоволенні як необґрунтованих та не доведених. Так, позивачем, в порушення вимог ст.ст. 33, 34, 69, 77 ГПК України, не наведено виняткових обставин, які б свідчили про можливість продовження строку розгляду справи в порядку ст. 69 ГПК України.

Позивачем також не доведено та не обґрунтовано підстав для відкладення розгляду справи. Суд зазначає, що відпустка представника позивача не може вважатися поважною причиною для відкладення розгляду справи, а позивачем не наведено обєктивних та виключних обставин, за яких в дане судове засідання не може бути направлено іншого представника за довіреністю чи адвоката. Окрім того, суд констатує, що визначений ст. 69 ГПК України двомісячний строк розгляду даної справи вже вичерпано.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

28.03.2014 р. між позивачем (як виконавцем) та відповідачем (як замовником) було укладено договір надання транспортно-експедиторських послуг №49618 (далі договір).

Відповідно до п. 1 договору, згідно даного договору та умов надання послуг, які затверджено виконавцем та є невідємною частиною договору, виконавець доставляє вантаж відправника до одержувача, згідно товарно-транспортної накладної.

Умови надання послуг надано позивачем до матеріалів справи (арк.с. 11-13).

Згідно з п. 2 договору, за надані послуги замовник сплачує виконавцю суму згідно діючих тарифів останнього (розміщені на сайті http://novaposhta.ua). Тарифи можуть змінюватися виконавцем, в односторонньому порядку, шляхом розміщення змінених тарифів на сайті виконавця, який знаходиться за адресою: http://novaposhta.ua.

Як свідчать пояснення позивача, зміна тарифів за договором здійснювалась відповідно до умов договору, відбувалась в односторонньому порядку, шляхом розміщення змінених тарифів на сайті виконавця (позивача).

Згідно з п. 17 договору, договір вважається виконаним після отримання відправлення одержувачем, підпису Акта/ів надання послуг та сплати за надані послуги. Замовник або одержувач зобовязані підписати Акт/и надання послуг у дводенний термін з моменту його отримання.

07.11.2014 р. та 22.09.2014 р. між сторонами було підписано Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 24375,62 грн. (Акт №НП/2-0114024 від 07.11.2014 р. на суму 23,10 грн. та Акт №НП/2-0088447 від 22.09.2014 р. на суму 24352,52 грн., арк.с. 15-30).

24.06.2016 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою/претензією про сплату заборгованості за договором в сумі 24375,62 грн. (вимога/претензія, поштові чек та опис вкладення до цінного листа, арк.с. 49-52).

Позивач стверджує, що відповідач не виконав свої грошові зобовязання за договором, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 24375,62 грн.

В п. 14 договору сторони домовились, що за не своєчасну оплату наданих виконавцем послуг, відправник або одержувач сплачує виконавцю за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 20% річних від суми заборгованості.

Посилаючись на порушення відповідачем грошових зобовязань за договором, позивач нарахував йому за період з 26.07.2016 р. по 03.10.2016 р. пеню в сумі 1437,23 грн. та 20%річних в сумі 932,40 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на положення ст.ст. 11, 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, яке виникає на підставі договору, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Як свідчать наявні в матеріалах справи Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписані представниками обох сторін та скріплені їх печатками, позивач надав відповідачу обумовлені договором послуги на загальну суму 24375,62 грн. (Акт №НП/2-0114024 від 07.11.2014 р. на суму 23,10 грн. та Акт №НП/2-0088447 від 22.09.2014 р. на суму 24352,52 грн., арк.с. 15-30).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором сторони строк виконання відповідачем грошових зобовязань за договором не погодили.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із вимогою/претензією про сплату заборгованості за договором в сумі 24375,62 грн. - 24.06.2016 р. (вимога/претензія, поштові чек та опис вкладення до цінного листа, арк.с. 49-52).

Відповідно до п. 4.1.2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 12.12.2007 N 1149, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку)у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) становлять - Д+3, пріоритетної - Д+1.

Таким чином, станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі (18.10.2016 р.), вимога про виконання грошового зобов'язання на суму 24375,62 грн. була пред'явлена, а строк виконання відповідачем грошових зобовязань за договором на суму 24375,62 грн., відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів сплати позивачу наданих ним на підставі договору послуг в сумі 24375,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобовязань за договором на суму 24375,62 грн., а отже позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за договором в сумі 24375,62 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та 20% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором (в п. 14), сторони передбачили право позивача, за не своєчасну оплату відповідачем наданих ним послуг, нарахувати на суму заборгованості пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 20% річних.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 20% річних на предмет відповідності вимогам договору та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 625 ЦК України, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення за період з 26.07.2016 р. по 03.10.2016 р. 20% річних в сумі 932,40 грн. та пені в сумі 1437,23 грн. є законними та обґрунтованими, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України, відповідно до яких при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача - в сумі 1378,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 11, 509 , 526, 530, 549, 611, 612, 625, 627, 929 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (6117, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (36039, м. Полтава, вул. Європейська, 57, ) суму основної заборгованості в розмірі 24375,62 грн., пеню в сумі 1437,23 грн., 20% річних в сумі 932,40 грн., судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_2