РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/18574/16

За позовомІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Темп-3000"
простягнення 15196,80 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.
Представники сторін:
від позивачаКовак В.В. - представник
від відповідачаГаля Є.С. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Темп-3000" 15196,80 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем було безпідставно включено суму ПДВ до ціни товару за укладеним між сторонами договором купівлі - продажу №178-14 від 05.09.2014 з огляду на зміни, внесенні до Податкового кодексу України, якими введено звільнення від оподаткування ПДВ операцій з ввезення на митну територію України спеціальних засобів індивідуального захисту та постачання на митній території України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 за вказаним позовом порушено провадження по справі №910/18574/16 та призначено справу до розгляду на 16.11.2016.

В судовому засіданні 16.11.2016 оголошено перерву до 06.12.2016.

Представник позивача в судове засідання 06.12.2016 з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 06.12.2016 з`явився. Відповідач проти задоволення позову заперечує та вказує на те, що відповідач не здійснює діяльності із ввезення на митну територію України та подальшого постачання на митній території спеціальних засобів індивідуального захисту, а є вітчизняним виробником спеціальних засобів індивідуального захисту, укладений договір є виконаним, а отже згідно ст. 632 Цивільного кодексу України ціна договору не може бути змінена, в договорі та інших доказах по справі не міститься жодного посилання, що постачання здійснюється саме для цілей АТО, користування податковою пільгою є правом відповідача, а тому не підлягає обов`язковому застосуванню.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2014 між Військовою частиною НОМЕР_1 (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Темп-3000" (продавець, відповідач) було укладено договір купівлі - продажу №178-14 (надалі - договір), згідно умов якого продавець зобов`язується продати покупцю продукцію в кількості, асортименті й по ціні, яка зазначена в специфікації, що додається до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти цю продукцію і оплатити її на умовах договору (п.1.1), предметом поставки за даним договором є: бронежилет "Панцирь 3-95 М" 4 класу захисту (13.92.2) (п.1.3), право власності на продукцію переходить від продавця до покупця після прийняття продукції на складі продавця та підписання акту приймання-передачі загальна сума за договором становить: 91180,80 грн. в тому числі ПДВ 20% - 15196,80 грн. (п.4.1), розрахунки проводяться шляхом оплати замовником продовж 10 робочих днів після поставки товару та пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару (далі - рахунок) та після підписання сторонами накладної (п.4.2), дата закінчення дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але у всякому випадку до 31 грудня 2014 року (п.8.1). Вищевказаний договір було підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Відповідно до видаткової накладної №РН-С01094 від 10.09.2014 та акту прийому №81 від 12.09.2014 відповідачем було передано, а позивачем прийнято продукцію згідно умов договору та оплачено її 11.09.2014 згідно платіжного доручення №1618 від 10.09.2014 на суму 91180,80 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідачем було поставлено бронежилети "Панцирь 3-95 М" 4 класу захисту у кількості 48 штук, на загальну суму 91180,80 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 15196,80 грн., а Військова частина НОМЕР_1 , в свою чергу, належним чином виконала умови договору та в повному обсязі сплатила кошти за вищезазначений товар.

Згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів" від 01.07.2014, підрозділ 32 розділу ХХ "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом про звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану, спеціальних засобів індивідуального захисту, лікарських засобів та медичних виробів.

27.10.2014 Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу відповідача надіслано лист за вих. №72/7713, а 17.11.2014 за вих.№72/8393 із проханням повернути ПДВ у розмірі 15196,80 грн., сплачений позивачем за умовами договору.

Листом за вих.№1061 від 14.11.2014 відповідач повідомив позивача про неможливість повернення сплаченого ПДВ, у зв`язку з тим, що податкові зобов`язання відповідача були перераховані до бюджету в повному обсязі.

02.12.2014 позивач звернувся до відповідача із претензією за вих. №723/8782 про повернення ПДВ.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за правовою природою є договором купівлі-продажу.

Порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України та Главою 20 Господарського кодексу України.

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна є істотною умовою господарського договору (ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ст. 632 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вже було встановлено судом, п. 4.1 договору узгоджено, що загальна сума договору становить 91180,80 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 15196,80 грн.

Отже, підписавши договір на умовах визначених, зокрема, п. 4.1 сторони дійшли згоди щодо його істотної умови - ціни.

Відповідно до п.1.1 договору та специфікації до нього продавець зобов`язаний був поставити покупцю товар на вищевказану суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило виконання зобов`язання, а саме - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов`язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов`язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов`язання (ст. 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до вимог договору відповідачем за видатковою накладною №РН-С01094 від 10.09.2014 було передано, а позивачем за актом прийому №81 від 12.09.2014 прийнято та оплачено товар згідно платіжного доручення №1618 від 10.09.2014 на суму 91180,80 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про фактичне повне виконання умов договору, як зі сторони продавця, так і зі сторони покупця.

Оскільки ч.3 ст. 632 Цивільного кодексу України встановлено недопустимість зміни ціни договору після його виконання, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про зменшення ціни договору (п.4.1) з підстав прямої заборони такого зменшення після повного виконання договору згідно Цивільного кодексу України.

Посилання позивача на положення Закону України від 01.07.2014 № 1561-VII "Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів" (дата набрання чинності 23.07.2014), яким підрозділ 2 розділу XX "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 32 такого змісту: тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України: спеціальних засобів індивідуального захисту (каски, виготовлені відповідно до військових стандартів або технічних умов, чи їх еквіваленти та спеціально призначені для них компоненти (тобто підшоломи, амортизатори), що класифікуються у товарній підкатегорії 6506 10 80 00 згідно з УКТ ЗЕД, бронежилети, що класифікуються у товарній підкатегорії 6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), виготовлених відповідно до військових стандартів або військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону; ниток для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 5402 11 00 00 та 5407 10 00 00 згідно з УКТ ЗЕД; тканин (матеріалів) для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 3920 10 89 90, 3921 90 60 00, 5603 14 10 00, 6914 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, як на підставу для стягнення з відповідача коштів, суд відхиляє, оскільки згідно п. 5.1 ст. 5 Податкового кодексу України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу, тобто до відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

В той же час, за приписами ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України до податкових та бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки по суті доводи сторін зводяться до необхідності вирішення питання щодо порядку оподаткування ПДВ певної господарської операції поставки бронежилетів, що до компетенції господарського суду не відноситься, а жодного порушення відповідачем зобов`язань за договором, яке могло б слугувати підставою для притягнення відповідача до відповідальності, в ході розгляду справи не встановлено, підстави для задоволення позову відсутні.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою у позові витрати по сплаті судового покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.12.2016

Суддя Ю.М.Смирнова