ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Справа № 922/2940/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 01-11 від 06.01.2016), ОСОБА_2 (довіреність № 01-10 від 06.01.2016)

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область (вх. №3117 Х/3) на окрему ухвалу господарського суду Харківської області від 07.11.2016 у справі №922/2940/16

за позовом Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, смт. Ківшарівка, Харківська область

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

07.11.2016 по справі № 922/2940/16 господарським судом Харківської області (суддя Ємельянова О.О.) винесено окрему ухвалу, якою керівника Державного підприємства "Димерське лісове господарство" повідомлено про наявність недоліків у юридичному та бухгалтерському забезпеченні діяльності підприємства для вжиття відповідних організаційно-правових заходів.

Позивач із даною окремою ухвалою не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить окрему ухвалу господарського суду Харківської області 07.11.2016 по справі №922/2940/16 скасувати та стягнути з відповідача на свою користь 1378,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.11.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.12.2016 об 11:30 год.

30.11.2016 на адресу суду апеляційної інстанції від Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому позивач просив: забезпечити проведення судового засідання у справі №922/2940/16, що призначена до розгляду на 13.12.2016 об 11:30 у режимі відеоконференції, а забезпечення проведення даного судового засідання доручити Господарському суду міста Києва або Господарському суду Київської області або Київському апеляційному господарському суду або Печерському районному суду міста Києва.

Ухвалою суду 30.11.2016 клопотання Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область (вх. № 12054 від 30.11.2016) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №922/2940/16 задоволено. Судове засідання в режимі відеоконференції у справі №922/2940/16 призначено на 13.12.2016 об 11:30 год. Забезпечення проведення відеоконференції під час судового засідання у справі №922/2940/16 доручено Господарському суду Київської області, що знаходиться за адресою: 01032, м. Київ-32, вул. Комінтерну (ОСОБА_4), 16.

Перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноважених представників позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

У пункті 5.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що в окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим. Вказівки, що містяться в окремій ухвалі, повинні бути максимально конкретними і реальними для виконання.

Господарським судом першої інстанції відповідно до статті 90 Господарського процесуального кодексу України встановлено факт неналежного ведення позивачем бухгалтерської документації на підприємстві.

Так, судом першої інстанції виявлено порушення позивачем приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пунктів 2.4., 2.5, 4.1, 4.2., 4.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженим наказом МФУ від 24.05.1995 року №88, оскільки надані в підтвердження позовних вимог документи (товарно-транспортні накладні, специфікації-накладні) не містять посади працівника підприємства позивача, яка здала товарно-матеріальні цінності, відсутнє прізвище і посада особи з боку представника відповідача. Вказане не дає змоги ідентифікувати особу, яка прийняла товарно-матеріальні цінності, а підписи осіб не скріплені печаткою. Також, судом першої інстанції встановлено, що в товарно - транспортних накладних наявні виправлення та не зазначено номеру спірного договору, за яким відбувається поставка товару.

Водночас, судом першої інстанції виявлено, що позивачем порушуються вимоги щодо складання первинних документів, які фіксують рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей та має своїм наслідком порушення встановленого в Україні порядку ведення бухгалтерського обліку і звітності.

Крім того, судом першої інстанції виявлено, що працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, в порушення пункту 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженим наказом МФУ від 24.05.1995 №88, не перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству.

Встановлені обставини дали підстави суду першої інстанції дійти висновку про те, що на підприємстві позивача не в повній мірі здійснюється ведення бухгалтерського обліку та оформлення бухгалтерської документації відносно відображення господарських операцій, що, в свою чергу, потребує відповідного реагування.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на те, що окрема ухвала не містить конкретних норм чинного законодавства та конкретних норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді.

Відповідно до пункту 5.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" окрема ухвала надсилається посадовій особі, яка за своїми повноваженнями повинна усунути виявлені господарським судом недоліки чи порушення.

Виходячи з аналізу наведених норм та встановлених господарським судом обставин справи, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для винесення окремої ухвали та повідомлення керівника Державного підприємства "Димерське лісове господарство" про неналежне здійснення документообігу у господарських операціях підприємства, неналежне оформлення та ведення бухгалтерських документів. Зі свого боку керівник підприємства позивача, в силу своїх повноважень, повинен вжити відповідні організаційно-правові заходи, зокрема усунути виявлені судом недоліки та в подальшому не допускати подібних порушень у веденні бухгалтерського обліку та оформленні бухгалтерської документації відносно відображення господарських операцій.

Окрема ухвала містить вичерпні вказівки суду на допущені Державним підприємством "Димерське лісове господарство" порушення у веденні бухгалтерського обліку та спосіб їх виправлення.

Правова оцінка наданих в підтвердження позовних вимог доказів була здійснена господарським судом з дотриманням приписів статей 4-7, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Більше того, судом першої інстанції встановлено неналежне юридичне супроводження представником позивача справи у суді, а тому керівника позивача також повідомлено про недоліки в роботі відповідальних за правову роботу осіб.

Пунктами 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Ініціюючи подання даного позову позивач в силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України зобовязаний надати докази на підтвердження своїх вимог.

У відповідності до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи.

Предметом даного позову є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 50090,84 грн. заборгованості, що виникла за договором № 173 поставки товару від 20.11.2012.

Відповідно до пункту 7.1. Договору поставки товару № 173 від 20.11.2012 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2012 року, а в частині проведення розрахунків-до повного розрахунку сторін.

Згідно пункту 2.1. цього Договору кількість товару, що має бути поставлена за даним договором і загальна сума договору складається із кількості і сум вартості всіх партій товару, що будуть продаватися (поставлятися) протягом строку дії даного договору і відображені у товарно-супровідних документах, суми вартості транспортних та сервісних послуг, що надаватимуться продавцем.

Строк дії договору закінчився 31.12.2012 року.

В процесі судового розгляду даної справи судом встановлено, що додаткові угоди до вказаного договору поставки між позивачем та відповідачем не укладались, але у підтвердження здійснення поставки товару за спірним договором позивач посилається не лише на товарно-транспортні накладні за період з листопад, грудень 2012 року, але й на товарно-транспортні накладні за період за січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року, а також на специфікації-наряди та на наряди відпуску лісопродукції, які не мають відношення до поставки товару саме за спірним Договором.

Отже, до суми позовних вимог включена визначена ним заборгованість у розмірі 50090,84 грн. як за договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 року за період з листопад, грудень 2012 року, так і за період поставок, здійснених поза межами дії договору за період січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року.

В підтвердження позовних вимог позивачем на неодноразові вимоги суду були надані декілька письмових пояснень, в яких позивач зазначив, що операції з поставки відповідачу товару (лісопродукції) за вказаними товарно-транспортними накладними відображені в журналі реєстрації (відпуску) лісопродукції за листопад, грудень 2012 року та за січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року форми №ЛГ-20, №ЛГ-23, що містять відповідні відомості.

Також, у своїх поясненнях позивач послався на те, що поставка товару (лісопродукції) відповідачу супроводжувалась оформленням нарядів на відпуск лісопродукції, за змісту яких вбачається, що відпуск лісопродукції відбувався на підставі договору поставки товару від 20.11.2012 року № 173.

Однак, судом в ході розгляду справи встановлено, що в наданих позивачем до суду документах в якості доказу поставки товару відповідачеві за спірним договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 року, відсутні посилання на цей договір.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 11.09.2016 року, 03.10.2016 року, 17.10.2016 року та від 26.10.2016 року зобов'язано позивача надати до суду: - оригінали документів, що є додатками до позовної заяви (надати безпосередньо у судове засідання для огляду судом); - банківську виписку по рахунку щодо руху коштів за спірною господарською операцією станом на час розгляду справи; - обґрунтований та докладний розрахунок суми позовних вимог. Розрахунок основного боргу має містити інформацію про вартість кожної поставленої партії товару, строк її оплати, фактично одержані суми оплати, сальдо по кожній партії, підсумкове сальдо; - письмові пояснення та докази у підтвердження специфікацій - накладних в частині зазначенні особи яка відпустила товар та особи яка прийняла товар; - належним чином завірені копії товарно - транспортних накладних у читабельному варіанті; - письмові пояснення щодо часткових оплат за договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 року; - податкові накладні за спірною господарською операцією з додатком № 5; - докази у підтвердження надсилання вимоги про оплату (опис вкладення до цінного листа); - обігово-сальдову відомість по розрахункам із відповідачем за спірною господарською операцією станом на час розгляду справи; - направити відповідачу докладний акт звірки взаєморозрахунків за спірний період (цінним листом з описом вкладення), докази направлення акта звірки взаєморозрахунків надати суду; - додатково повідомити відповідача про дату і час слухання справи (цінним листом з описом вкладення), докази повідомлення надати суду; - власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також не має рішення цих органів з такого спору; - оригінали документів, що є додатками до позовної заяви (надати безпосередньо у судове засідання для огляду судом); - письмові пояснення щодо відсутності посилання на договір у наданих до суду оригіналах документів; - докази у підтвердження здійснення поставки за спірним договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 року із посиланням на законодавство; - надати до суду оригінали товарно-транспортних накладних, а саме: № 029611 від 20.11.2012 року; № 029623 від 20.11.2012 року; № 029620 від 21.11.2012 року; № 029627 від 22.11.2012 року; № 029631 від 22.11.2012 року; № 029635 від 23.11.2012 року; № 029636 від 23.11.2012 року; № 029638 від 23.11.2012 року; № 029646 від 26.11.2012 року; № 029648 від 26.11.2012 року; № 029657 від 27.11.2012 року; № 029667 від 28.11.2012 року; № 029668 від 28.11.2012 року; № 029670 від 28.11.2012 року; № 029677 від 29.11.2012 року; № 029789 від 30.11.2012 року; № 033058 від 20.03.2013 року; № 085453 від 07.06.2013 року; № 085943 від 11.06.2013 року; № 085944 від 13.06.2013 року; № 085499 від 14.06.2013 року; № 087515 від 18.06.2013 року; № 086920 від 19.06.2013 року; № 086928 від 20.06.2013 року; № 087820 від 11.07.2013 року; № 087823 від 12.07.2013 року; - письмові пояснення щодо вищевказаних ТТН; - усі наявні додаткові угоди до договору № 173 поставки товару від 20.11.2012 року; - банківську виписку по рахунку щодо руху коштів за спірною господарською операцією станом на час розгляду справи; - докази у підтвердження здійснення поставки за спірним договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 року із посиланням на законодавство, у зв'язку із чим розгляд справи було неодноразово відкладено.

З вищевказаного вбачається, що при вирішенні даної справи представником позивача не вживались заходи щодо всебічного та обєктивного розгляду справи, через що місцевий господарський суд з метою правильного вирішення справи чотири рази відкладав її розгляд, що є істотним недоліком в організаційно-правовому забезпеченні участі позивача у даному господарському процесі, що також мало наслідком винесення окремої ухвали.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи колегією суддів зясовано, що згідно наявної в матеріалах справи копії вимоги позивача про сплату заборгованості на суму 50090,84 грн. № 01-279 від 27.03.2015 (том 1 аркуш справи 179), яка була направлена відповідачу разом із актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2015 (том 1 аркуші справи 180-182), позивач вимагав від відповідача терміново оплатити заборгованість, зазначаючи в якості підстав виникнення боргу договір № 3 від 15.01.2013 на поставку лісопродукції.

В судовому засіданні 13.12.2016 представники Державного підприємства "Димерське лісове господарство" стверджували, що позивачем було помилково зазначено у вимозі № 01-279 від 27.03.2015 в якості підстав виникнення боргу договір № 3 від 15.01.2013 на поставку лісопродукції.

Однак ці твердження визнані судом апеляційної інстанції безпідставними та не підтвердженими жодними доказами.

Натомість, вищезазначені недоліки можуть лише свідчити про безвідповідальне ставлення відповідальних за правову роботу осіб, уповноважених позивачем на оформлення документації правового змісту.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що оскаржувана окрема ухвала суду від 07.11.2016 є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам статті 90 Господарського процесуального кодексу України, а тому правові підстави для її скасування у суду апеляційної інстанції відсутні.

Вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути підставами для скасування прийнятої у даній справі окремої ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область залишити без задоволення.

Окрему ухвалу господарського суду Харківської області від 07.11.2016 у справі №922/2940/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.