номер провадження справи 24/66/14-30/9/16-27/124/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 Справа № 908/2504/14

За позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Аваль (01011 м. Київ, вул. Лескова, буд. 9)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Пірамода (69063 м. Запоріжжя, вул. Анголенко, буд. 14-А)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 (69065 АДРЕСА_1)

про стягнення 14733953 грн. 95 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники:

Від позивача ОСОБА_3 (дов. № 682/15 від 25.11.2015 р.;

Від відповідача ОСОБА_4 (дов. № б/н від 11.08.2014 р.;

Від третьої особи ОСОБА_4 (дов. № 1894 від 29.07.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк Аваль в особі Запорізької обласної дирекції АТ ОСОБА_1 банк Аваль з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Пірамода про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011р. станом на 06.05.2014 р. у сумі 14733953,95 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Азізбекян Т.А.) від 18.06.2015 р. у справі № 908/2504/14 у позові відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.10.2015 р. у справі № 908/2504/14 рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. у справі № 908/2504/14 скасовано, постановлено нове рішення про задоволення позову, стягнуто з ТОВ "Пірамода" на користь ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "ОСОБА_1 Аваль" кредитну заборгованість у сумі 14733953,95 грн. та судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2015 р. у справі № 908/2504/14 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.10.2015 р. та рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. у справі № 908/2504/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суду.

При новому розгляді, рішенням господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 р. у справі № 908/2504/14 (суддя Кагітіна Л.П.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.07.2016 р. у задоволенні позову відмовлено, вирішено позивачем у справі вважати Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк Аваль.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016 р. у справі № 908/2504/14 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.07.2016 р. та рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 р. у справі № 908/2504/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.11.2016 р. справу № 908/2504/14 передано для розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.11.2016 р. справу № 908/2504/14 прийнято до провадження суддею Дроздовою С.С., справі присвоєно номер провадження 24/66/14-30/9/16-27/124/16, судове засідання призначено на 05.12.2016 р.

На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 23.12.2016 р. з метою надання додаткових доказів.

У судовому засіданні 23.12.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 81-1 ГПК України, згідно з письмовою заявою позивача, починаючи з судового засідання 05.12.2016 р. здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін та третій особі, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, які мотивовано наступним. 27.07.2007 р. між ВАТ ОСОБА_1 банк Аваль, правонаступником якого є ПАТ ОСОБА_1 банк Аваль, та ОСОБА_5 укладено генеральну кредитну угоду № 010/17-41/411. Між цими ж сторонами 24.11.2011 р. укладено кредитний договір № 010/17-41/411/10 та додаток № 3 до генеральної кредитної угоди на суму 14482561,91 грн. Кредитні кошти були надані строком до 26.07.2017 р. під 17% річних. В якості забезпечення належного виконання зобовязань по зазначеним договорам банком з відповідачем був укладений договір поруки № 12/17-41/411/10/2 від 24.11.2011 р. Останні погашення за кредитним договором відбулись у вересні 2013 р. у сумі 13808,64 грн. (за тілом кредиту) та в січні 2014 р. у сумі 59721,68 грн. (за відсотками). Станом на 06.05.2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором становить 14733953,95 грн., у т.ч. основна заборгованість по тілу кредиту 13640886,99 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам 1010846,76 грн., пеня за заборгованістю за несплаченими відсотками 35692,20 грн., пеня на заборгованість за тілом кредиту 46528,01 грн. Письмова вимога банку про погашення заборгованості за договором відповідачем виконана не була. Позов обґрунтований умовами кредитного договору, договору поруки, ст.ст. 11, 14, 16, 525, 526, 553, 554, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 179, 193 ГК України.

18.02.2016 р. від позивача до господарського суду надійшла заява від 16.02.2016 р. вих. № 140-9-2-00/16-104 (а.с. 84-87 т. 2) про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач, у порядку ст. 22 ГПК України, збільшив розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідача згідно договору поруки № 12/17-41/411/10/2 від 24.11.2011 р. заборгованість за Кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р., яка станом на 25.01.2016 р. становить 23853537 (двадцять три мільйона вісімсот п'ятдесят три тисячі п'ятсот тридцять сім) грн. 69 коп., у тому числі: 13640886,99 грн. - заборгованість за кредитом; 4880000,26 грн. - заборгованість за процентами; 3070684,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основної заборгованості за тілом кредиту за період з 01.06.2014 р. по 25.01.2016 р.; 2261965,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.06.2014 р. по 25.01.2016 р.

Зазначена заява була прийнята судом (суддя Кагітіна Л.П.) до розгляду, про що зазначено в рішенні господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 р.

18.02.2016 р. до суду надійшло письмове поясненні позивача, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 93-95 т. 2). Зазначено, зокрема, що в липні 2014 р. юридичною особою ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «ОСОБА_1 Аваль» був поданий даний позов. Запорізька обласна дирекція АТ «ОСОБА_1 Аваль» була внесена до Єдиного реєстру підприємств та організацій України, присвоєний код 23794014. Внаслідок реорганізації внутрішньої структури банку, Запорізька обласна дирекція АТ «ОСОБА_1 Аваль» була закрита та виключена з Єдиного реєстру. Проте зазначені зміни у внутрішній структурі банку жодним чином не впливають на правовий статус позивача юридичної особи ПАТ «ОСОБА_1 Аваль».

05.12.2016 р. від позивача надійшло письмове пояснення до позовних вимог. Зазначено, що станом на 25.01.2016 р. прострочена заборгованість за кредитним договором становить 23853537,69 грн., яка складається з: 13640886,99 грн. - заборгованість за кредитом; 4880000,26 грн. - заборгованість за процентами, у т.ч. 3869153,50 грн. за період з 06.05.2014 р. по 25.01.2016 р.; 3070684,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основної заборгованості за тілом кредиту за період з 01.06.2014 р. по 25.01.2016 р.; 2261965,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.06.2014 р. по 25.01.2016 р. Позивач 16.02.2016 р. надав суду заяву вих. № 140-9-2-00/16-104 від 16.02.2016 р. про збільшення позовних вимог разом із супровідними документами. На теперішній час зазначена заборгованість за кредитним договором не погашена ні позичальником, ні поручителем з чого вбачається невиконання третьою особою умов кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позивач здійснив видачу кредиту позичальнику однією сумою в розмірі 14482561,91 грн. шляхом перерахування кредитних коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника в банку, про що свідчить меморіальний ордер № 3 від 25.11.2011 р., а позичальник прийняв відповідну суму. Тим самим позивач повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором. Відповідач, як фінансовий поручитель, кожен раз під час укладання додаткових угод до кредитного договору, у т.ч. додаткової угоди № 3 від 23.07.2013 р., надавав свою згоду на зміну умов кредитного договору. З метою досудового врегулювання спору банк 08.04.2014 р. рекомендованим листом направив на адресу позичальника письмове повідомлення (вих. № 140-9-2-00/19-09 від 06.04.2014 р.) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить копія поштової квитанції (фіскальний чек) від 08.04.2014 р. Позивач у якості підтвердження про відправлення та отримання відповідачем вимоги № 140-9-2-00/19-09 від 06.04.2014 р. про погашення заборгованості за кредитним договором надав до суду: оригінал поштової квитанції (фіскального чеку) від 08.04.2014 р., на якій зазначено штрихкодовий ідентифікатор 041 про направлення на адресу ТОВ «Пірамода» зазначеної вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення; оригінал повідомлення про вручення даної вимоги 10.04.2014 р. представнику ТОВ «Пірамода», на якій зазначено ідентичний з поштовою квитанцією від 08.04.2015 р. штрихкодовий ідентифікатор 041. Проте поручитель протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора до 24.04.2014 р. включно не здійснив виконання порушених забезпечених зобовязань, у звязку з чим у кредитора виникло право на стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором з поручителя в повному обсязі. Враховуючи зауваження Вищого господарського суду України, позивач надає до суду виписки по позичковим рахункам позичальника та рахункам нарахованих процентів по кредитному договору. По позичковому рахунку ОСОБА_5 № 4 за період з 24.11.2011 р. по 25.09.2015 р. видно, що 25.11.2011 р. перша операція була по видачі кредиту в сумі 14482561,91 грн. Востаннє позичальником 17.09.2013 р. було сплачено 13808,64 грн. у погашення тіла кредиту. По позичковому рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 за період з 21.09.2015 р. по 25.11.2016 р. зазначена остання дата руху коштів заборгованості по тілу кредиту в сумі 13640886,99 грн., а саме переміщення залишку боргу в звязку з переміщенням клієнта в інше МФО (у звязку з закриттям Запорізької обласної дирекції банку). Також позивач надає виписки по руху коштів по рахункам нарахованих та прострочених процентів за кредитним договором, а саме №№ НОМЕР_2 рахунок нарахованих процентів по кредиту, 220979968 рахунок першої прострочки процентів по кредиту, 220929963 рахунок другої прострочки процентів по кредиту, 220909967 рахунок третьої прострочки процентів по кредиту за період 21.09.2015 р. по 25.11.2016 р. Просить стягнути з відповідача на користь позивача згідно договору поруки № 12/17-41/411/10/2 від 24.11.2011 р. заборгованість за Кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р., яка станом на 25.01.2016 р. становить 23853537 (двадцять три мільйона вісімсот п'ятдесят три тисячі п'ятсот тридцять сім) грн. 69 коп., у тому числі: 13640886,99 грн. - заборгованість за кредитом; 4880000,26 грн. - заборгованість за процентами; 3070684,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основної заборгованості за тілом кредиту за період з 01.06.2014 р. по 25.01.2016 р.; 2261965,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.06.2014 р. по 25.01.2016 р.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві, який надійшов до суду 01.12.2016 р. Зазначив, що позивачем не надано доказів в обґрунтування правової позиції відповідно до позову. Оскільки заявлений позов є позовом матеріального характеру, банк зобовязаний був надати до суду детальний розрахунок кредиторської заборгованості відповідача, який відсутній у матеріалах справи. Тобто, в матеріалах справи відсутнє обґрунтування ціни позову. Доданий до позовної заяви документ, що зазначений як розрахунок суми заборгованості, підписаний посадовими особами, повноваження яких є незясованими. Тобто не може вважатися належним доказом та, відповідно, відповідач не може та не має права аналізувати останній та робити на підставі цього документу контррозрахунок. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт направлення на адресу відповідача письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та отримання такої вимоги. Таким чином, у позивача відсутні будь-які правові підстави для стягнення суми заборгованості за кредитним договором з відповідача. Надані позивачем поштові квитанції та повідомленням про вручення не можуть бути належними доказами по справі, оскільки з документів неможливо встановити, що саме містили такі поштові відправлення, також враховуючи що між сторонами й до цього часу ведеться активне поштове листування. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Банком не додано жодного доказу видачі та отримання третьою особою кредитних ресурсів. Такими доказами є доказ видачі кредитних ресурсів у доларах США при первинному кредитуванні, у національній валюті на рефінансування та покупку іноземної валюті на здійснення рефінансування. У матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача, як поручителя, з усією історією кредитування та рефінансування кредитної заборгованості. Договором поруки не встановлений строк дії зазначеного договору. Умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. Позивач звернувся з позовом до суду в липні 2014 р., тобто за межами шестимісячного строку, що встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином, банк внаслідок не звернення з позовом до ТОВ «Пірамода» у шестимісячний строк припинив дію поруки. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи в справі проти позову заперечив з підстав, зазначених у письмовому відзиві відповідача. Письмового пояснення по суті спору при новому розгляді спору суду не надав.

В матеріалах справи (а.с. 200-214 т. 1) мається письмове пояснення ОСОБА_5 на апеляційну скаргу, в якому зазначено про укладення з позивачем кредитного договору № 010/17-41/411/10 у рамках генеральної кредитної угоди № 010/17-41/411. Сума боргу по курсу НБУ склала 14482561,91 грн. До кредитного договору укладались три додаткові угоди. Угодою № 3 від 23.07.2013 р. відбулася зміна умов погашення кредиту. Останнє погашення по тілу кредиту відбулося 17.09.2013 р. у сумі 13808,64 грн. Про суми та дати проведення погашень (кредиту та відсотків) після укладання 23.07.2013 р. додаткової угоди ОСОБА_5 фінансового поручителя (ТОВ «Пірамода») не повідомляв. Зазначає, що договором поруки № 12/17-41/411/10/02 не встановлено строку дії зазначеного договору. Право банку про стягнення кредитної заборгованості за кредитом виникло зразу після несплати чергового платежу за основним зобовязанням (повернення частини кредиту) ще з 27.08.2013 р., а банк звернувся з позовом до господарського суду до ТОВ «Пірамода» після спливу майже 10 місяців у липні 2014 р., тобто за межами шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином, банк внаслідок не звернення саме з позовом до ТОВ «Пірамода» до господарського суду у 6 місячний строк припинив дію поруки.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_1 Аваль (кредитор, позивач у справі), правонаступником якого згідно з п. 1.3 статуту АТ ОСОБА_1 Аваль є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль, та ОСОБА_5 (позичальник, третя особа в справі) укладена генеральна угода № 010/17-41/411, відповідно до якої кредитор зобовязується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї генеральної угоди і які є її невідємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 700000 доларів США. Термін дії кредитної угоди до 26.07.2017 р. (п.п. 1.1 1.3 угоди).

Розділом 2 генеральної кредитної угоди № 010/17-41/411 від 27.07.2007 р. передбачено, що кредитор надає позичальнику кредитні кошти на умовах їх забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування.

Пунктом 2.4. угоди передбачено, що конкретні строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, обєкти кредитування визначаються сторонами окремо в кожному кредитному договорі, укладеному в рамках цієї генеральної кредитної угоди.

Розділом 9 генеральної кредитної угоди передбачено, що угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами і діє до 26 липня 2017 р. за умови повного погашення позичальником кредитної заборгованості (позики, відсотків за користування, штрафів та пені) за всіма отриманими кредитами в рамках даної генеральної кредитної угоди.

Пунктом 9.2. визначено, що генеральна кредитна угода також втрачає чинність на підставі письмового повідомлення кредитора у випадку порушення позичальником своїх зобовязань, передбачених даною угодою або кредитними договорами, укладеними в її рамках. В цьому випадку кредитні кошти, що були надані кредитором в рамках даної генеральної кредитної угоди, підлягають поверненню позичальником в місячний термін із дня отримання письмового повідомлення кредитора про припинення дії даної генеральної угоди.

Розділом 11 генеральної кредитної угоди передбачено, що зміни в угоді оформлюються додатковою угодою сторін, які стають її невідємною частиною.

Сторонами укладалися додаткові угоди №№ 1-7 до генеральної кредитної угоди. Додатковою угодою № 6 від 27.05.2011 р. сторони виклали пункти 1.3, 9.1 в іншій редакції, встановиши, що загальний термін користування всіма кредитами, виданими за кредитними договорами, укладеними в рамках цієї угоди не повинен перевищувати 26.07.2017р. (п. 1.3). Угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником кредитної заборгованості (кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені) за всіма кредитними договорами, укладеними в рамках цієї угоди (п. 9.1).

Додатковою угодою № 7 від 24.11.2011 р. сторони змінили пункт 1.2 договору, визначивши, що загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми в національній валюті України, еквівалентної 1803556,90 доларів США за курсом МВРУ на дату рефінансування заборгованості за кредитними договорами, укладеними в рамках угоди, в національну валюту України.

24.11.2011 р. між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Аваль (банк, позивач у справі) та ОСОБА_5 (позичальник, третя особа в справі) укладено кредитний договір № 010/17-41/411/10 (додаток № 3 до генеральної кредитної угоди № 010/17-41/411 від 27.07.2007 р. (далі угода)) (надалі Кредитний договір), за умови якого банк з 25.11.2011 р. надає позичальнику кредит в рамках діючої угоди, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту 14482561 грн. 91 коп., цільове використання кредиту: рефінансування заборгованості за кредитним договором № 010/17-41/411 від 27.07.2007 р., укладеним в рамках діючої генеральної кредитної угоди № 010/17-41/411 від 27.07.2007 р. як додаток № 1 в сумі 824199,22 дол. США, кредитним договором № 010/17-41/411/4 від 18.04.2008 р., укладеним в рамках діючої генеральної кредитної угоди № 010/17-41/411 від 27.07.2007 р. як додаток № 2 в сумі 979357,68 дол. США. Процентна ставка 17% річних.

Згідно з п.п. 3.2.1, 3.2.2 договору сторони встановили тимчасово на строк з дати проведення рефінансування по 26.11.2012 р. включно пільгову процентну ставку 9,2% річних. Тимчасово на строк з 27.11.2012 р. по 26.11.2013 р. включно пільгову процентну ставку 10,5% річних при умові недопущення позичальником протягом пільгового періоду прострочення заборгованості більш як на 30 календарних днів.

Згідно з п. 4 повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії договору) відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів до цього договору. Детальний порядок повернення кредиту та сплати процентів визначений в частині № 2 цього договору. Тимчасово, на період з 27.11.2011 р. по 26.05.2012 р. включно сторони домовились встановити розмір ануїтетного платежу (тіло кредиту + відсотки) у сумі 148248,80 грн., а на період з 27.05.2012 р. по 26.10.2012 р. включно сторони домовились встановити розмір ануїтетного платежу (тіло кредиту + відсотки) у сумі 183648,80 грн. Починаючи з 27.10.2012 р. позичальник здійснює повернення залишку заборгованості за кредитом та сплату відсотків у вигляді ануїтетних платежів у відповідності з графіком повернення кредиту та сплати процентів.

Графік повернення кредиту та сплати процентів підписується обома сторонами та є невідємною частиною цього договору (додаток № 1).

У відповідності до положень частини № 2 кредитного договору № 010/17-41/411/10 (додаток № 3 до генеральної кредитної угоди № 010/17-41/411 від 27.07.2007 р.) банк на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник зобовязується належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором.

Пунктом 1.5 частини № 2 кредитного договору передбачено, що погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця в розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок, вказаний в частині № 1 цього договору.

Пунктом 1.7 частини № 2 кредитного договору передбачено, що банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами за кредитною (кредитними) заявками позичальника. Кредит видається однією сумою чи траншами шляхом перерахування кредитних коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника в банку.

Сторонами за кредитним договором погоджено, що кредитор вправі припинити видачу кредитних коштів та/або предявити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у разі, зокрема, прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж 30 календарних днів, але більш трьох разів протягом останніх дванадцяти місяців (п. 1.9).

У відповідності до пункту 1.9.9 договору, якщо кредитор вирішив скористатися правами, визначеними у цій статті, він повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. У випадку, якщо письмове повідомлення кредитора містить вимогу про дострокове повне або часткове погашення боргових зобовязань позичальника за цим договором, строк виконання зазначених у такому повідомленні зобовязань позичальника вважається таким, що закінчився, на 31 календарний день з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення.

Додатком № 1 до кредитного договору № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р. сторони погодили графік повернення кредиту та сплати процентів в національній валюті України, а саме повернення боргу повинно відбуватися у період з 27.11.2011 р. по 26.07.2017 р.

Додатковою угодою № 1 від 24.10.2012 р. до кредитного договору № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р. сторони змінили пункт 4 частини № 1 кредитного договору, визначивши, що повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів відповідно до графіка повернення кредиту та сплати процентів до цього договору. Викладений додаток № 1 до договору графік повернення кредиту та сплати процентів та визначено, що повернення боргу повинно відбуватися у період з 27.10.2012 р. по 26.07.2017 р.

Додатковою угодою № 2 від 25.02.2013 р. сторони тимчасово, на період з 27.02.2013 р. по 26.03.2013 р. включно, домовились зменшити розмір щомісячного ануїтетного платежу по заборгованості кредиту до розміру 0,00 грн. Починаючи з 27.03.2013 р. по 26.11.2013 р. включно сторони домовились встановити розмір ануїтетного платежу в сумі 213928,00 грн. Починаючи з 27.11.2013 р. позичальник здійснює повернення залишку заборгованості за кредитом та сплату відсотків у вигляді ануїтетних платежів у відповідності до графіка повернення кредиту, що є додатком № 1 до цієї додаткової угоди. Викладений додаток № 1 до договору графік повернення кредиту та сплати процентів та визначено, що повернення боргу повинно відбуватися у період з 27.02.2013 р. по 26.07.2017 р. За користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку 17% річних. Тимчасово, на строк з 01.01.2013 р. по 23.11.2013 р. включно встановлюється пільгова процентна ставка 10,5%. У разі прострочення позичальником виконання зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів більш ніж на 30 календарних днів поспіль протягом пільгового періоду пільгова відсоткова ставка припиняє застосовуватись з 31 календарного дня прострочення без укладення сторонами окремої додаткової угоди з цього приводу та з цієї дати починає застосовуватись ставка 17% річних.

Додатковою угодою № 3 від 23.07.2013 р. сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р. Виклали додаток № 1 до договору графік повернення кредиту та сплати процентів в іншій редакції, визначивши, що повернення боргу повинно відбуватися у період з 27.07.2013 р. по 26.07.2017 р. У графіку міститься примітка, що він (графік) є орієнтовним примірником у частині нарахувань процентів. Сума фактичних нарахувань процентів будуть змінюватись у залежності: кількості днів фактичного користування фактичними коштами та суми залишку заборгованості; дати фактичного погашення поточної заборгованості за кредитом; облікової політики кредитора. Процентна ставка за користування кредитом становить 17% річних. Тимчасово, на строк з 01.01.2013 р. по 23.11.2013 р. включно, за умови недопущення позичальником протягом пільгового періоду прострочення погашення заборгованості більш як на 30 календарних днів встановлюється пільгова процентна ставка 10,5% річних. У разі виникнення простроченої заборгованості більше 30 календарних днів, пільговий період припиняється з 31-го календарного дня прострочення без укладення сторонами окремої додаткової угоди з цього приводу та з цієї дати починає застосовуватись процентна ставка 17% річних.

У матеріалах справи мається меморіальний ордер № 3 від 25.11.2011 р. (а.с. 106 т. 2), згідно з яким вбачається перерахування позивачем ОСОБА_5 коштів у сумі 14482561,91 грн. з призначенням платежу: «перерах. коштів за кд 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 року зг. розп. 2 від 25.11.2011 року».

Отримання кредитних коштів представник ОСОБА_5 підтвердив у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником третьої особи в судовому засіданні, ОСОБА_5 останнє погашення за кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р. здійснив 17.09.2013 р., сплативши позивачу суму 13808,64 грн. (а.с. 194 т. 1).

24.11.2011 р. між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Аваль (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Пірамода (поручитель, відповідач у справі) було укладено договір поруки № 12/17-41/411/10/2, відповідно до якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником (ОСОБА_5В.) за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р., за умовами якого позичальник зобовязаний: повернути кредит у розмірі 14482561,91 грн. (далі кредит); сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 17% річних, окрім періоду дії пільгових процентних ставок, або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором; сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки кредитора, повязані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобовязань (п. 1.1).

Згідно з п. 1.3 у випадку внесення змін до кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, кредитор направляє поручителю письмове повідомлення із зазначенням умов, що підлягають зміні.

Підписанням цього договору поручитель надає згоду на будь-яке збільшення розміру процентів за кредитним договором, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; на зміну будь-яким чином методу (способу) нарахування процентів за користування кредитом (п. 1.4.2).

Згідно з п. 7.2 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання забезпечених зобовязань за кредитним договором та зобовязань поручителя за цим договором.

Зазначаючи, що вимога позивача про погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р. залишена відповідачем без задоволення, позивач у липні 2014 р. звернувся до господарського суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Відповідно до приписів ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

У постанові від 25.10.2016 р. у даній справі Вищий господарський суд України зазначив, що суди попередніх інстацій не дали належної правової оцінки письмовим поясненням ОСОБА_5 стосовно того, що останнє погашення по тілу кредиту відбулося 17.09.2013 р. у сумі 13808,64 грн. та документам, наданим відповідачем для підтвердження вказаних обставин. Під час нового розгляду суду необхідно всебічно зясувати всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті.

Виконуючи вказівки, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 25.10.2016 р. у даній справі, судом витребувані додаткові докази в підтвердження позовних вимог та заперечень.

Позивачем надано до матеріалів справи розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р., станом на 25.01.2016 р. становить: 13640886,99 грн. - заборгованість за кредитом; 4880000,26 грн. - заборгованість за процентами; 3070684,54 грн. - пеня за тілом кредиту; 2261965,90 грн. - пеня за відсотками.

Позивачем та третьою особою в справі (позичальником) визнається отримання ОСОБА_5 кредитних коштів у розмірі 14482561,91 грн. за умовами кредитного договору № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р., а також останнє повернення кредитних коштів позивачу в сумі 13808,64 грн. 17.09.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 даного Кодексу встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р. (частина № 2, п. 1.4.1.3) передбачено нарахування процентів за користування кредитом не пізніше дати, визначеної в графіку повернення кредиту та сплати процентів кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів, виключаючи день повернення. Нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в графіку повернення кредиту та сплати процентів (п. 1.5.1.1). У випадку повернення кредиту та сплати процентів ануїтетними платежами строк та розмір повернення кредиту та сплати визначається цим договором та графіком повернення кредиту та сплати процентів (п. 1.5.1.2).

Додатковою угодою № 3 від 23.07.2013 р. сторони договору змінили умови погашення кредиту, визначених кредитним договором № 010/17-41/411/10, виклавши додаток № 1 графік повернення кредиту та сплати процентів в іншій редакції.

Як зазначалося вище, з метою забезпечення виконання третьою особою в справі зобовязань за кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки № 12/17-41/411/10/2 від 24.11.2011 р.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач заявив позов про стягнення з відповідача (поручителя за договором поруки) заборгованості (тіло, проценти) та пені.

Згідно з пунктом 2.1 договору поруки № 12/17-41/411/10/2 від 24.11.2011 р., у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобовязань в порядку та строки, що встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобовязаннями.

Пунктом 2.2 визначено, що поручитель зобовязується здійснити виконання порушених забезпечених зобовязань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобовязань у розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Кредитор має право направляти вимоги поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобовязань.

Виконання забезпечених зобовязань здійснюється поручителем шляхом переказу грошових коштів на зазначені в вимозі рахунки кредитора (п. 2.5).

Згідно з п. 7.6 договору, повідомлення та інша кореспонденція між сторонами за цим договором здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправлення.

Позивачем до матеріалів справи надано оригінал письмової вимоги № 140-9-2-00/19-09 від 06.04.2014 р. (а.с. 211-212 т. 2), адресованої відповідачу та третій особі, про погашення заборгованості у розмірі 14578482 грн. 38 коп. за кредитним договором № 010/17-41/411/10 від 24.11.2011 р., укладеним в рамках генеральної кредитної угоди № 010/17-41/411 від 27.07.2007 р., у десятиденний термін з моменту отримання вимоги.

У договорі поруки визначено, що вимога письмовий документ, який направляється кредитором поручителю та містить вимогу про виконання поручителем порушених забезпечених зобовязань, їх зміст, розмір та валюту на дату складання вимоги, а також платіжні реквізити для перерахування поручителем грошових коштів з метою виконання забезпечених зобовязань. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру забезпечених зобовязань, що підлягають виконанню поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобовязань позичальника перед кредитором за кредитним договором.

На підтвердження відправки та отримання відповідачем зазначеної вимоги, позивач долучив до матеріалів справи (а.с. 127-128 т. 2) оригінали фіскального чеку від 08.04.2014 р. на відправлення «Пирамода» рекомендованого листа 041 та рекомендованого повідомлення 319 про вручення 10.04.2014 р. поштового відправлення 041 уповноваженому за довіреністю представнику ТОВ «Пірамода».

Відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача. Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою. Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Тобто, з наданих суду оригіналів фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не вбачається яка саме кореспонденція (з яким вкладенням) та якого змісту була направлена відповідачу.

Відповідач отримання письмової вимоги від позивача стосовно погашення заборгованості за кредитним договором заперечив.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 частини 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про не направлення позивачем поручителю (відповідачу) письмової вимоги про сплату заборгованості, яка виникла за кредитним договором.

У пункті 4.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» розяснено: частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, зокрема, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору).

Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов'язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов'язання за кредитним договором).

Останнє погашення позичальником за тілом кредиту відбулося 17.09.2013 р. Додатковою угодою № 3 до кредитного договору № 010/17-41/411/10 сторони змінили умови погашення кредиту, визначивши в графіку повернення кредиту чіткі дати повернення боргу (частинами) та суми, належні до повернення. При цьому в графіку міститься примітка, що він (графік) є орієнтовним лише в частині нарахувань процентів.

Тобто, сторонами в кредитному договорі визначено повернення отриманого кредиту частинами.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, позивач мав предявити вимогу поручителю на протязі шести місяців з дати порушення позичальником основного зобовязання (не сплати чергової частини боргу). Така вимога, як встановлено судом, предявлена позивачем не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки № 12/17-41/411/10/2 від 24.11.2011 р. вбачається, що в ньому не встановлений строк, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 7.2), відповідно до якої договір діє до виконання забезпечених зобовязань за кредитним договором та зобовязань поручителя за цим договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині 1 ст. 251 та частині 1 ст. 252 ЦК України.

Таким чином, у даному випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, якими встановлено припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Припинення поруки припиняє обовязок поручителя нести солідарну відповідальність разом із боржником перед кредитором за основним зобовязанням.

Посилання позивача на строк позовної давності, встановлений в п. 6.9 договору поруки (до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у пять років) судом до уваги не приймається.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК).

При цьому, якщо порука припинилася (у тому числі на підставі непредявлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання), інститут позовної давності не застосовується, оскільки право кредитора на предявлення вимоги до поручителя та обовязок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобовязання припинилося.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 14.09.2016 р. у справі № 6-1451цс16 за позовом ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», розміщеній в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ст.11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за наслідками розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, господарський суд Запорізької області відмовляє в задоволенні позову в звязку з його необґрунтованістю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача, при відмові в позові.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Аваль, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Пірамода, м. Запоріжжя відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано 27 грудня 2016 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.