ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Справа № 922/2940/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 01-11 від 06.01.2016), ОСОБА_2 (довіреність № 01-10 від 06.01.2016)

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область (вх. №3118 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 07.11.2016 у справі № 922/2940/16

за позовом Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, смт. Ківшарівка, Харківська область

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року Державне підприємство "Димерське лісове господарство" звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 50 090,84 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 у частині повного та своєчасного розрахунку.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.11.2016 по справі № 922/2940/16 (суддя Ємельянова О.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 07.11.2016 по справі № 922/2940/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Також, позивач просить стягнути з відповідача свою користь суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та здійснювати розгляд справи за участю представників Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.11.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.12.2016 об 11:45 год.

30.11.2016 на адресу суду апеляційної інстанції від Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому позивач просив: забезпечити проведення судового засідання у справі №922/2940/16, що призначена до розгляду на 13.12.2016 об 11:45 у режимі відеоконференції, а забезпечення проведення даного судового засідання доручити Господарському суду міста Києва або Господарському суду Київської області або Київському апеляційному господарському суду або Печерському районному суду міста Києва.

Ухвалою суду від 30.11.2016 клопотання Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область (вх. № 12055 від 30.11.2016) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №922/2940/16 задоволено. Судове засідання в режимі відеоконференції у справі №922/2940/16 призначено на 13.12.2016 об 11:45 год. Забезпечення проведення відеоконференції під час судового засідання у справі №922/2940/16 доручено Господарському суду Київської області, що знаходиться за адресою: 01032, м. Київ-32, вул. Комінтерну (ОСОБА_4), 16.

В судове засідання 13.12.2016 представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Про причини неявки свого представника відповідач суд апеляційної інстанції не повідомив.

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Відповідно до пунктів 3.9.2., 3.9.3. зазначеної Постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, незявлення представника відповідача в судове засідання 13.12.2016 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, заслухавши уповноважених представників позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область (вх. №3118 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 07.11.2016 у справі № 922/2940/16 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як свідчать матеріали справи, 20.11.2012 між позивачем - Державним підприємством "Димерське лісове господарство" (Продавець) та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Покупець) було укладено договір № 173 поставки товару (том 1 аркуші справи 22-23).

Згідно пункту 1.1. Договору Продавець зобов'язується передати у власність покупця лісопродукції (далі-товар), а Покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його.

У пункті 2.1. Договору сторони обумовили, що кількість товару, що має бути поставлена за даним договором і загальна сума договору складається із кількості і сум вартості всіх партій товару, що будуть продаватися (поставлятися) протягом строку дії даного договору і відображені у товарно-супровідних документах, суми вартості транспортних та сервісних послуг, що надаватимуться продавцем.

Відповідно до пункту 3.1. Договору покупець здійснює попередню оплату у розмірі 100% вартості партії товару, шляхом внесення коштів в касу продавця.

У пункті 4.2. Договору сторонами передбачено, що до товару, який відпускається, додається товаро-транспортна накладна, в якій зазначається ідентифікація товару по кількості та позиціям специфікації.

Приймання товару здійснюється у відповідності до правил порядку приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості та за якістю відповідно до вимог діючих ДСТУ та ГОСТ стосовно кожного з асортиментів товару (пункт 4.3. Договору).

Згідно пункту 5.2. Договору Покупець зобовязався перерахувати Продавцю кошти за товар на умовах та строки, обумовлені в пункті 3 даного Договору.

Відповідно до пункту 7.1. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків - до повного розрахунку сторін.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як зазначив позивач, ним на виконання умов Договору поставлено, а відповідачем прийнято товар - лісопродукцію на загальну суму 304 190,84 грн.

На підтвердження зазначених поставок позивач надав до матеріалів справи товарно-транспортні накладні (том 1 аркуші справи 72-127), а саме:

- № 029611 від 20.11.2012 на суму 3735,60 грн.;

- № 029623 від 20.11.2012 на суму 5525,00 грн.;

- № 029620 від 21.11.2012 на суму 6322,80 грн.;

- № 029627 від 22.11.2012 на суму 5552,80 грн.;

- № 029631 від 22.11.2012 на суму 5588,00 грн.;

- № 029635 від 23.11.2012 на суму 3275,80 грн.;

- № 029636 від 23.11.2012 на суму 2048,20 грн.;

- № 029638 від 23.11.2012 на суму 6580,20 грн.;

- № 029646 від 26.11.2012 на суму 6769,40 грн.;

- № 029648 від 26.11.2012 на суму 3229,60 грн.;

- № 029657 від 27.11.2012 на суму 8060,80 грн.;

- № 029667 від 28.11.2012 на суму 3311,80 грн.;

- № 029668 від 28.11.2012 на суму 6507,60 грн.;

- № 029670 від 28.11.2012 на суму 3077,80 грн.;

- № 029677 від 29.11.2012 на суму 6305,20 грн.;

- № 029789 від 30.11.2012 на суму 4664,00 грн.;

- № 027948 від 04.12.2012 на суму 4615,60 грн.;

- № 027951 від 04.12.2012 на суму 4842,20 грн.;

- № 027970 від 15.01.2013 на суму 3630,00 грн.;

- № 027971 від 15.01.2013 на суму 2475,20 грн.;

- № 027974 від 16.01.2013 на суму 3018,16 грн.;

- № 027975 від 16.01.2013 на суму 2805,40 грн.;

- № 032027 від 17.01.2013 на суму 6492,20 грн.;

- № 032032 від 18.01.2013 на суму 6289,40 грн.;

- № 032037 від 23.01.2013 на суму 6026,80 грн.;

- № 032040 від 25.01.2013 на суму 6354,40 грн.;

- № 032043 від 28.01.2013 на суму 4225,92 грн.;

- № 032049 від 31.01.2013 на суму 5892,48 грн.;

- № 032057 від 06.02.2013 на суму 5544,72 грн.;

- № 032059 від 07.02.2013 на суму 4116,80 грн.;

- № 032063 від 12.02.2013 на суму 5979,28 грн.;

- № 032065 від 18.02.2013 на суму 9300,00 грн.;

- № 032074 від 26.02.2013 на суму 5979,28 грн.;

- № 032119 від 20.03.2013 на суму 2775,12 грн.;

- № 033058 від 20.03.2013 на суму 2601,52 грн.;

- № 032237 від 24.04.2013 на суму 3705,12 грн.;

- № 032240 від 25.04.2013 на суму 5446,08 грн.;

- № 032245 від 27.04.2013 на суму 12300,00 грн.;

- № 085453 від 07.06.2013 на суму 3436,08 грн.;

- № 086300 від 07.06.2013 на суму 2509,00 грн.;

- № 086618 від 10.06.2013 на суму 2916,21 грн.;

- № 085943 від 11.06.2013 на суму 4793,32 грн.;

- № 085944 від 13.06.2013 на суму 5547,76 грн.;

- № 085499 від 14.06.2013 на суму 5529,66 грн.;

- № 086380 від 15.06.2013 на суму 6960,00 грн.;

- № 087515 від 18.06.2013 на суму 8741,00 грн.;

- № 086920 від 19.06.2013 на суму 7493,84 грн.;

- № 086928 від 20.06.2013 на суму 6249,60 грн.;

- № 086383 від 28.06.2013 на суму 12747,80 грн.;

- № 030800 від 09.07.2013 на суму 13184,60 грн.;

- № 087820 від 11.07.2013 на суму 6670,76 грн.;

- № 087823 від 12.07.2013 на суму 6390,48 грн.;

- № 030813 від 18.07.2013 на суму 4500,00 грн.;

- № 030816 від 23.07.2013 на суму 4950,40 грн.;

- № 088812 від 10.08.2016 на суму 6000,00 грн.;

- № 030935 від 31.10.2013 на суму 600,00 грн.

Також на підтвердження здійснених поставок у період листопад - грудень 2012 року та січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року позивач надав до матеріалів справи належним чином засвідчені копії специфікацій-накладних (том 1 аркуші справи 24-71), журналів реалізації (відпуску) лісопродукції (том 1 аркуші справи 128-148), нарядів на відпуск лісопродукції (том 2 аркуші справи 127-144), відповідних податкових накладних і розшифровок податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (том 1 аркуші справи 219-250, том 2 аркуші справи 1-45).

Крім того, позивач зазначив, що відповідачем проведено часткову оплату вартості отриманого товару, зокрема сплачено за період з 20.11.2012 по 31.10.2013 в рахунок оплати вартості товару кошти у сумі 254100,00 грн.

Проведення відповідачем часткових оплат вартості отриманої лісопродукції позивач підтверджує прибутковими касовими ордерами та зазначає, що всі ці оплати враховані ним за Договором поставки товару № 173 від 20.11.2012, а саме:

- № 003402 від 20.11.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003407 від 21.11.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003411 від 22.11.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003417 від 26.11.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003419 від 27.11.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003421 від 28.11.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003424 від 29.11.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003453 від 04.12.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003455 від 05.12.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 003458 від 06.12.2012 на суму 10000,00 грн.;

- № 019 від 09.01.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 020 від 11.01.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 041 від 18.01.2013 на суму 5000,00 грн.;

- № 046 від 25.01.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000177 від 06.02.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000178 від 07.02.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000180 від 08.02.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000400 від 20.04.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000501 від 22.04.2013 на суму 6000,00 грн.;

- № 000507 від 23.04.2013 на суму 9000,00 грн.;

- № 000568 від 05.06.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000570 від 07.06.2013 на суму 5000,00 грн.;

- № 000578 від 12.06.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000595 від 17.06.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000876 від 08.07.2013 на суму 8000,00 грн.;

- № 000878 від 09.07.2013 на суму 10000,00 грн.;

- № 000892 від 18.07.2013 на суму 4500,00 грн.;

- № 000950 від 10.08.2013 на суму 6000,00 грн.;

- № 001466 від 31.10.2013 на суму 600,00 грн.;

Отже, за даними позивача, заборгованість відповідача за договором поставки товару № 173 від 20.11.2012 становить 50090,84 грн., що стало причиною звернення із даним позовом до суду.

Проте, як обґрунтовано встановлено місцевим господарським судом та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, строк дії договору закінчився 31.12.2012 у відповідності до пункту 7.1. Договору, будь-яких інших додаткових угод до спірного договору між сторонами не укладалось, а тому поставку товару за січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року слід вважати такою, що була здійснена позивачем поза межами строку дії укладеного між сторонами Договору № 173 від 20.11.2012.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Під час розгляду справи, господарським судом першої інстанції правильно встановлено, що у відповідності до товарно-транспортних накладних за період з листопад, грудень 2012 року, поставка протягом строку дії договору до 31.12.2012 року була здійснена на суму 90012,40 грн., але при цьому, проведена відповідачем попередня оплата вартості товару відповідно до пункту 3.1. Договору становить 100000,00 грн.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що заборгованість відповідача за Договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 - відсутня та не підтверджується наданими позивачем документальними доказами.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи всі встановлені по справі обставини в їх сукупності, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за договором № 173 поставки товару від 20.11.2012 у розмірі 50090,84 грн. є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується із даним висновком місцевого господарського суду, оскільки під час вирішення даного спору, ним правильно встановлені усі обставини, що мають значення для справи, яким до того ж судом надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач стверджує, що поставка відповідачу товару (лісопродукції) супроводжувалась оформленням нарядів на відпуск лісопродукції, зі змісту яких вбачається, що відпуск лісопродукції відбувався якраз на підставі договору поставки товару № 173 від 20.11.2012.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані документи не можуть вважатись належним доказом поставки відповідачу лісопродукції саме по договору № 173 від 20.11.2012, оскільки складання нарядів на відпуск лісопродукції не передбачено умовами спірного Договору, а наряд є локальним документом підприємства позивача, який оформлюється останнім для ведення відповідної внутрішньої звітності. За таких обставин, представлені позивачем в якості доказу поставки товару саме за спірним Договором наряди на відпуск лісопродукції, колегією суддів до уваги не приймаються.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що всі надані позивачем на підтвердження здійснення поставки товару за спірним договором товарно-транспортні накладні за період листопад - грудень 2012 року та за січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року, журнали реєстрації (відпуску) лісопродукції та специфікації-накладні, не містять жодних посилань на договір поставки товару № 173 від 20.11.2012.

Більше того, в ході апеляційного розгляду справи колегією суддів зясовано, що згідно наявної в матеріалах справи копії вимоги позивача про сплату заборгованості на суму 50090,84 грн. № 01-279 від 27.03.2015 (том 1 аркуш справи 179), яка була направлена відповідачу разом із актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2015 (том 1 аркуші справи 180-182), позивач вимагав від відповідача терміново оплатити заборгованість, зазначаючи в якості підстав виникнення боргу договір № 3 від 15.01.2013 на поставку лісопродукції.

В судовому засіданні 13.12.2016 представники Державного підприємства "Димерське лісове господарство" стверджували, що позивачем було помилково зазначено у вимозі № 01-279 від 27.03.2015 в якості підстав виникнення боргу договір № 3 від 15.01.2013 на поставку лісопродукції.

Однак ці твердження позивача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач не довів жодними належними та допустимими доказами, що вимога про сплату заборгованості № 01-279 від 27.03.2015 була направлена ним саме по спірному Договору. Разом з цим, колегія суддів враховує, що умовами спірного Договору передбачено 100% попередню оплату товару, що поставляється, і ця умова відповідачем виконана у повному обсязі.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що взаємовідносини сторін за період поставок за січень, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року склались поза межами спірного договору у даній справі, в звязку з чим можуть бути предметом окремого судового провадження, як про це правильно зазначив суд першої інстанції, вмотивовуючи своє рішення.

Доводи позивача, з яких подана апеляційна скарга, повністю повторюють аргументи позовної заяви. Жодних нових документальних та нормативно-правових підтверджень по заявленим позовним вимогам позивач суду апеляційної інстанції не надав. Зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини жодним чином не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, які викладені в оскаржуваному рішенні, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді даної справи по суті, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та не припустився порушень норм процесуального права, якими закріплено та визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходить при вирішенні даної справи. Наслідком виконання зазначених процесуальних дій є прийняття господарським судом Харківської області цілком законного та обґрунтованого рішення у даній справі, через що правові підстави для його скасування у суду апеляційної інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Димерське лісове господарство", с. Катюжанка, Вишгородський район, Київська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.11.2016 у справі № 922/2940/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.