КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Справа№ 911/2665/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Іоннікової І.А.

за участі представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на рішення Господарського суду Київської області від 26.09.2016 року у справі № 911/2665/16 (суддя: Шевчук Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське»

про стягнення 14 638,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.09.2016 року у справі № 911/2665/16 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.09.2016 року у справі № 911/2665/16 та прийняти нове рішення у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є протиправним та необ'єктивним через невідповідність висновків викладених у рішенні фактичним обставинам справи, дійсним матеріалам справи та чинному законодавству України. Окрім цього, апелянт зазначає, що судом порушено норми процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 23.11.2016.

23.11.2016 розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.12.2016.

Ухвалою від 07.12.2016 розгляд справи відкладено на 14.12.2016.

Представник відповідача-2 13.12.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

У судове засідання 14.12.2016 представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» (постачальник) та ТОВ «Лиманське» (покупець) 08.12.2010 було укладено договір поставки на умовах товарного кредиту №ТК081210/3 (далі - Договір поставки), за умовами якого у строки, визначені договором, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал та хімічні засоби захисту рослин, а покупець прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору (додаткових умов та специфікацій до нього) (арк.. с. 19-21).

Відповідно до пункту 2.1 Договору поставки найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у специфікаціях до договору, які є невід'ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у специфікаціях, визначена на день укладання договору.

Вартість договору складається із суми всіх специфікацій, підписаних в рамках цього договору, в яку включається ціна товару та проценти за користування товарним кредитом (п. 2.3. Договору).

За пунктом 4.2 Договору поставки постачальник зобов'язується поставити покупцю товар у строки, що визначені у специфікаціях, при умові надходження на його поточний рахунок у строки, визначені у специфікаціях, авансових платежів, тобто, платежів до дати передачі товару, якщо такі передбачені специфікаціями. Товар може поставлятися покупцю партіями.

У пункті 4.4 Договору поставки сторони погодили, що товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем: за кількістю (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; за якістю - відповідно до якості, вказаної у документі про якість. Датою поставки (передачі) товару є дата, вказана у видатковій накладній. Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі йому товару.

Покупець зобов'язується оплатити продавцю товар у строки та в розмірах, що вказані у специфікаціях; оплата товару здійснюється в українських гривнях в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок постачальника. Підставою платежу є даний договір (п. п. 6.1., 6.2. Договору).

Згідно пункту 9.1 Договору поставки він набуває чинності з моменту підписання та діє протягом року з моменту його укладення. Закінчення строку дії договору не звільняє покупця від виконання тих грошових зобов'язань, що лишилися невиконаними.

08.12.2010, 19.05.2011 між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та ТОВ «Лиманське» були підписані специфікації № 1 та № 2 до Договору поставки, якими визначено перелік товару, умови та місце поставки, порядок та строки його оплати. Згідно з вказаних специфікацій загальна вартість товару становить 83190,00 грн.

На виконання умов Договору поставки на умовах товарного кредиту № ТК081210/3 ТОВ «Корпорація «Агросинтез» поставило відповідачу - ТОВ «Лиманське» товар на суму 83190,00грн.

Проте покупець свої зобов'язання з оплати виконав частково і сплатив лише суму 81137,97грн, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 2052,03грн (83190,00грн - 81137,97грн), що встановлено судовими рішеннями Господарського суду Київської області від 25.11.2014 у справі №;911/4118/14, Господарського суду Київської області від 13.10.2015, Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 та підтверджено постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2016 у справі №911/2975/13 (т. 1 а.с. 22-37).

15.11.2012 між ТОВ «Корпорація «Агросинтез» (первісний кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (новий кредитор) укладено угоду №15-11/12-98 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку статей 512-519 ЦК України), відповідно до пункту 1.1. якої в редакції додаткової угоди №4 від 02.06.2015 первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання ТОВ «Лиманське» (боржник) зобов'язання щодо сплати грошової суми в розмірі заборгованості 2052,03грн, заборгованості у вигляді індексації ціни товару (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, 3% річних, інфляційних витрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобов'язання) згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК081210/3 від 08.12.2010 у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно з Договором поставки на умовах товарного кредиту №ТК081210/3 від 08.12.2010, про що повідомлено первісного боржника (арк.. с. 31-44).

07.04.2014 між позивачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (кредитор) та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель) було укладено договір поруки №07-04-2014-28 (далі - Договір поруки) з метою забезпечення виконання зобов'язань боржника ТОВ «Лиманське» за основною угодою (угодою №15-11/12-98 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в поряду ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку боржника щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру штрафу у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК081210/3 від 08.12.2010 та угоди №15-11/12-98 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012, укладену згідно Договору поставки (арк. с. 45-46).

Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується 1000,00 (одна тисяча) грн.. штрафу (пункт 3.1. Договору поруки).

Згідно з пунктом 4.1 Договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником ТОВ «Лиманське» обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися з вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи після подання позовної заяви та до прийняття рішення судом першої інстанції між позивачем та відповідачем-1 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 07-04-2014-28, в якій виклали пункти 1.1., 3.1. та 4.3. Договору поруки в новій редакції:

«1.1. У відповідності до цього Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛИМАНСЬКЕ» () (надалі іменується «Боржник») щодо виконання грошового зобов 'язання щодо сплати розміру пені та штрафу, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченими ст. 2 цього Договору (надані іменується «основний договір»)»

«3.1. Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою розміру пені та штрафу сумі 3 832 (три тисячі вісімсот тридцять дві) гривні 34 копійки».

«4.3. Поручитель зобов'язується, виконати грошове зобов'язання, передбачене пунктом 3.1. даного Договору, в строк до 15 вересня 2016 року».

Наведені обставини свідчать, що обов'язок поручителя, станом на момент подання позову не настав.

Водночас, Договір поруки забезпечує виключно зобов'язання в частині сплати пені та штрафу, однак вимоги про стягнення відсотків річних та відсотків за користування коштами порукою не забезпечені. А тому вимоги позивача про стягнення з поручителя солідарно з боржником відсотків річних та відсотків за користування коштами є необґрунтованими, натомість, вказана обставин не звільняє покупця від виконання зобов'язань за Договором поставки.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2016 до суду першої інстанції було подано заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення пені у розмірі 2 832,34 грн., оскільки пеню було сплачено позивачу відповідачем-1 (поручителем), на підтвердження чого надано копію виписки по рахунку.

Однак суд першої інстанції вказавши, що наявність чи відсутність заборгованості по відсотках за користування товарним кредитом, відсотках за користування чужими грошовими коштами на підставі Договору поставки, розміру цих відпусків за період з 09.06.2015 по 28.07.2016, правомірності нарахування та розміру пені не впливають на суть рішення суду по цій справі, а тому суд не вбачає доцільності встановлювати зазначені обставини.

За таких обставин суд залишив без задоволення клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення пені у зв'язку з добровільною сплатою цієї пені відповідачем ТОВ «ПК Трейдсервісгруп».

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема відсутній предмет спору.

Як вказує позивач спір між сторонами в частині стягнення пені відсутній, у зв'язку з виконанням поручителем обов'язку по сплаті пені, однак суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання позивача, та відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи наведені обставини, відсутність спору між сторонами в частині стягнення пені в сумі 2 832,34 грн., колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі в частині стягнення пені в сумі 2 832,34 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, а заява позивача від 21.09.2016 підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить і стаття 193 Господарського кодексу України.

Докази виконання ТОВ «Лиманське» своїх зобов'язань по виконанню у повній мірі розрахунків по Договору поставки на час винесення судом цього рішення відсутні.

ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у позові, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить солідарно стягнути з відповідачів нараховані за період з 09.06.2015 по 28.07.2016 615,68грн відсотків за користування товарним кредитом, 2832,34грн пені, 11290,66грн відсотків за користування чужими грошовими коштами на підставі Договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК081210/3 від 08.12.2010, угоди №15-11/12-98 від 15.11.2012, договору поруки №07-04-2014-125 від 07.04.2014.

Враховуючи, що обставинами справи підтверджується відсутність спору в частині стягнення 2 832,34 грн. пені та підстав для задоволення позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» 615,68грн відсотків за користування товарним кредитом, та 11290,66 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп».

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лиманське» умови Договору, в частині своєчасної оплати заборгованості, не виконало, заборгованість сплачена лише 29.07.2016, що підтверджується матеріалами справи та квитанцією, копія якої долучена відповідачем-2 до відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до умов п. 8.5. Договору поставки, у разі прострочення сплати будь-якого платежу покупець сплачує проценти за користування чужими коштами в розмірі 0,5% за кожен день прострочення, відповідно до формули, що міститься в Договорі.

Враховуючи положення наведених статей та умов Договору, позивач нарахував відповідачам 615,68грн відсотків за користування товарним кредитом, та 11290,66 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами за період з 09.06.2015 по 28.07.2016.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем-2 умов Договору поставки, перевіривши наявні в матеріалах справи розрахунки та обґрунтування, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське» 615,68грн відсотків за користування товарним кредитом, та 11290,66 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами за період з 09.06.2015 по 28.07.2016 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 26.09.2016 року у справі № 911/2665/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про припинення провадження в частині стягнення пені та про часткове задоволення позову, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 66, 80, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.09.2016 року у справі № 911/2665/16 - скасувати.

3. Постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про припинення провадження у справі в частині стягнення пені у розмірі 2 832,34 грн. задовольнити.

5. Припинити провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське» пені у розмірі 2 832,34 грн.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське» (38443, Полтавська обл., Решетилівський р-н, с. Лиман Перший, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, кв. 23, ) 615,68 грн. (шістсот п'ятнадцять грн. 68 коп.) відсотків за користування товарним кредитом, та 11290,66 грн. (одинадцять тисяч двісті дев'яносто грн. 68 коп.) відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору за подання позовної заяви та 1 515,80 грн. (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять грн. 80 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

7. В решті позову відмовити.

8. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

9. Матеріали справи № 911/2665/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

І.А. Іоннікова