ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 грудня 2016 року Справа № 912/1198/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівДанилової М.В., Сибіги О.М.
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.10.2016
у справі№ 912/1198/16 Господарського суду Кіровоградської області
за позовомФермерського господарства "Черній Михайло Андрійович"
доГоловного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1. Новомиргородської районної державної адміністрації; 2. Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області; 3. Публічного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго"
провизнання переважного права на поновлення договору, визнання укладеною додаткової угоди

Представники сторін та скаржника в судове засідання не з'явилися, хоча належно повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Черній Михайло Андрійович" звернулось з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просило: визнати поновленим на тих самих умовах і на той самий строк договір оренди землі від 11.01.2006, укладений між Новомиргородською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Черній Михайло Андрійович"; визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Фермерським господарством "Черній Михайло Андрійович" додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 11.01.2006. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував на належне виконання ним умов договору оренди, з огляду на що, на думку позивача він має переважне право перед іншими особами на укладення договору на новий строк. Водночас позивач зазначав про те, що після закінчення строку дії договору продовжує користуватись земельною ділянкою за відсутності заперечень відповідача. При цьому позивач посилався на приписи статей 187, 188 Господарського кодексу України, статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016, ухваленим суддею Макаренко Т.В., позов задоволено. Вмотивовуючи рішення суд виходив з доведеності матеріалами справи наявності необхідних умов для поновлення спірного договору оренди в порядку частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому суд керувався приписами статей 179, 187 Господарського кодексу України, статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Дніпропетровський апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: Антонік С.Г. - головуючий, Дармін М.О., Чимбар Л.О., постановою від 10.10.2016 перевірене рішення місцевого господарського суду залишив без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в порядку приписів статті 107 Господарського процесуального кодексу України, в якій просить скасувати рішення і постанову у справі, а матеріали справи скерувати на новий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на те, що оскаржувані рішення стосуються його прав та обов'язків, однак його не було залучено до участі у справі.

Ухвалою від 05.12.2016 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого судді - Швеця В.О., суддів - Данилової М.В., Сибіги О.М., касаційну скаргу ОСОБА_4 прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.12.2016.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого господарського суду України не надходило.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Вищий господарський суд України, заслухавши суддю Швеця В.О., переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Статтею 107 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу, зокрема, на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду. Тобто, відповідно до приписів статті 107 Господарського процесуального кодексу України особи, яких не було залучено до участі у справі звертаючись до касаційної інстанції повинні довести, що оскаржуване судове рішення стосується їх прав та обов'язків, які саме їх права та обов'язки порушені судом при прийнятті судового рішення. У розгляді касаційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи господарським судом нижчої інстанції і яка вважала, що таким господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, касаційна інстанція, прийнявши касаційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягає поверненню з передбачених Господарського процесуального кодексу України підстав), повинна з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи судовими рішення місцевого та апеляційного господарських судів не порушено та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі попередніми судовими інстанціями не вирішувалися, то суд касаційної інстанції своєю ухвалою припиняє касаційне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт касаційного оскарження. (пункт 63 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України"). Оскаржуване незалученою особою судове рішення повинно безпосередньо стосуватися її прав та обов'язків. Тобто в рішенні суду має бути безпосередньо вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститися судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не повинен братися до уваги. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. У такому разі рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду України від 02.09.2008 у справі №23/294). Як убачається з матеріалів справи, предметом позову в даній справі є поновлення договору оренди земельної ділянки від 11.01.2006, укладеного між Новомиргородською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Черній Михайло Андрійович". Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлювалась наявність підстав для поновлення укладеного між позивачем та між Новомиргородською районною державною адміністрацією договору оренди землі. В свою чергу, скаржник не є стороною даних правовідносин, відтак не є учасником спірних правовідносин, що склались між Фермерським господарством "Черній Михайло Андрійович" та Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, як розпорядником земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на час виникнення спору. Колегією суддів встановлено, що питання про права і обов'язки скаржника стосовно сторін у справі попередніми судовими інстанціями не вирішувалися. Мотивувальні та резолютивні частини судових рішень у даній справі не містять жодних посилань, які б стосувались прав та обов'язків касатора. За таких обставин, суд касаційної інстанції своєю ухвалою припиняє касаційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт касаційного оскарження.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 80, статтями 107, 1115, 1117, 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 у справі № 912/1198/16 Господарського суду Кіровоградської області припинити.

Головуючий суддя: В. Швець

Судді: М. Данилова

О. Сибіга