РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016Справа №910/20731/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Державного підприємства "Гадяцьке лісове господарство" до Міністерства оборони України про стягнення 24 075,08 грн., за участю представників позивача - Тіцької Н.М., довіреність №1 від 04.01.2016 року, відповідача - Лисака Я.А., довіреність №220/19/д від 05.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 24 075,08 грн. заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленного товару згідно договору про закупівлю товарів за державні кошти №3343/3/80 від 19.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.11.2016 року.

В судовому засіданні 30.11.2016 року оголошувалась перерва на 19.12.2016 року.

В судовому засіданні 19.12.2016 року відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2014 року між Міністерством оборони (далі - замовник) та Державного підприємства "Гадяцьке лісове господарство" (далі - постачальник) було укладено договір №3343/3/80, за умовами якого постачальник зобов'язується до 20 грудня 2014 року поставити замовнику деревину необроблену (02.20.1) 5 лотів, а саме лот 1 лісоматеріали круглі типу " стойка" 55,58 куб. м., у асортименті, кількості та за цінами, що зазначені в специфікації постачання товарів (далі - специфікація), що додається до договору (додаток 1 до договору), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити товар (п. 1.1 договору).

Відповідно п. 3.1. договору ціна за одиницю товару визначається відповідно до специфікації до даного договору. Вартість товару становить 24 075 ( двадцять чотири тисячі сімдесят п'ять) грн. 08 коп., в тому числі ПДВ - 4 012 (чотири тисячі дванадцять) грн. 51 коп.

У відповідності до п. 4.1. договору розрахунки за поставлені та належним чином прийняті товари належної якості та кількості проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення постачальником рахунку-фактури (2 примірники) (далі - рахунок) протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати постачання, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків. Дозволяється оплата за поставлені партії товарів. Замовник бере на себе фінансові зобов'язання щодо оплати товарів лише за умов наявності відповідних видатків державного бюджету.

Поясненнями представника позивача, рахунком-фактурою №357 від 22.09.2014 року, актом приймання-передачі товару на суму 24 075,08 грн. та окрім того накладною №357/2014 від 22.09.2014 року, накладною Гадяч ЮЖН 43 427007 від 22.09.2014 року та доданою до неї специфікацією-накладною, які містяться в матеріалах справи, стверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 24 075,08 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 24 075,08 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з оплати вартості поставленного товару згідно договору про закупівлю товарів за державні кошти №3343/3/80 від 19.12.2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 24 075,08 грн.

Судом була надана належна оцінка відзиву на позовну заяву в якому відповідач вказував на те, що на час отримання звіту про результати проведення процедури закупівлі, зареєструвати відповідні фінансові зобов'язання в органах казначейської служби було неможливо, тому виділення коштів на закупівлю зазначеного товару на даний рік не заплановано.

Проте, факт відсутності бюджетного фінансування не звільняє відповідача від оплати за отриманий товар, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання викладена в постанові Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012 року.

Доводи відповідача про те, що в акті приймання-передачі товару, який є додатком №2 до договору, відсутнє посилання на номер договору та відсутні фактичниі дані про дату прийняття товару і тому він не є належним доказом у справі, спростовуються умовами самого договору в якому зазначений той самий товар за тою самою ціною та у тій самій кількості, як у наданому позивачем акті приймання-передачі товару, який належним чином підписаний та завірений сторонами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати в розмірі 1 378,00 грн. відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп.. Повітрофлотський, 6; код 38569225) на користь Державного підприємства "Гадяцьке лісове господарство" (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. 50 років Жовтня, 84; код 00992711) 24 075 (двадцять чотири тисячі сімдесят п'ять) грн. 08 коп. та 1 378 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят три) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.12.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна