УХВАЛА

21.12.2016Справа № 910/21884/15
За заявою Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15 про стягнення 9 569 261,75 грн.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком"

До Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Про стягнення 9 569 261,75 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Чорноморець Я.А. (дов. 1901 від 28.12.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

25.08.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком" (надалі - позивач) до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - відповідач) про стягнення 9 569 261,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/21884/15, розгляд справи призначено на 16.09.2015.

04.11.2015 рішенням Господарського суду м. Києва позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

26.01.2016 Постановою Київського апеляційного господарського суду Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 04 листопада 2015 року у справі № 910/21884/15 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 04 листопада 2015 року у справі №910/21884/15 залишено без змін.

22.02.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2015 у справі №910/21884/15 видано наказ про примусове виконання рішення.

07.04.2016 надійшла заява Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15 про стягнення 9 569 261,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було відмовлено в задоволені заяви про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15.

31.10.2016 надійшла заява Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15 про стягнення 9 569 261,75 грн.

14.11.2016 ухвалою суд в задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15 про стягнення 9 569 261,75 грн. відмовлено в повному обсязі.

13.12.2016 надійшла заява Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15 про стягнення 9 569 261,75 грн.

Ухвалою суду розгляд заяви призначено на 21.122016.

В судове засідання, призначене на 21.12.2016, з'явився представник позивача та надав пояснення по суті.

В судове засідання, призначене на 21.12.2016, представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача суд відмовив у його задоволенні виходячи з наступного.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою -п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Твердження відповідача про неможливість бути присутнім у судовому засіданні у зв'язку із відпусткою, не може бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

З урахуванням викладених обставин, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишено судом без задоволення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов?язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це -складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач в судове засідання 21.12.2016, не з'явився, заява може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка деяких учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

У відповідності до поданої заяви відповідач просить суд змінити спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15 шляхом перерахунку Міністерством фінансів України коштів загального фонду Державного бюджету України в розмірі 9 569 261,75 грн., Департаменту соціальної політики для подальшого перерахунку Публічному акціонерному товариству "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості (п. 7.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Згідно з п. 7.2 вказаної постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Приписами ч. ч. 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, доказів наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення в даній справі у розумінні приписів ст. 121 ГПК України, заявником до матеріалів справи не подано.

Вимога про перерахунок Міністерством фінансів України коштів загального фонду Державного бюджету України в розмірі 9 569 261,75 грн. відповідачу для подальшого перерахунку позивачу, є фактично вимогою зобов'язати Міністерство фінансів України вчинити дії шляхом перерахунку грошових коштів відповідачу. Тобто, заявник фактично пред'являє вимоги до Міністерства фінансів України, фактично визначає нового боржника за зобов'язаннями про сплату позивачу 9 569 261,75 грн., а не просить змінити спосіб чи порядок виконання рішення суду про стягнення з Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком" 9 569 261,75 грн.

При цьому судом враховано, що нормами ГПК України не передбаченої одночасної зміни способу і порядку виконання рішення суду.

Отже, з огляду на все викладене вище в сукупності, розглянувши мотиви заяви, дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Департамента соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015. по справі № 910/21884/15 шляхом перерахунку Міністерством фінансів України коштів загального фонду Державного бюджету України в розмірі 9 569 261,75 грн., Департаменту соціальної політики для подальшого перерахунку Публічному акціонерному товариству "Укртелеком" в особі Київської міської філії ПАТ "Укртелеком".

Додатково суд звертає увагу Департамента соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на те, що, крім іншого, зловживанням процесуальними правами слід вважати також і подання учасниками судового процесу подання другого і наступних клопотань (заяв) з одного й того самого питання, яке вже вирішено господарським судом.

Керуючись ст. ст. 86, 33, 34, 43, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 по справі № 910/21884/15 про стягнення 9 569 261,75 грн. відмовити в повному обсязі.

Суддя М.О. Лиськов