ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"21" грудня 2016 р.Справа № 921/803/16-г/14
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Руденко О.В., розглянувши позовну заяву №б/н (вх. №879) від 13.12.2016 р. ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області про визнання недійсним засідання комісії з продажу акцій ВАТ "Теребовлянський комбінат хлібопродуктів" від 25.09.2007 р., встановив наступне:

- порушення п.3 ст.57 ГПК України.

Порядок подання позову до господарського суду визначений розділом VIII Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно вимог п.3 ст.57 даного нормативного акту, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У свою чергу, розміри ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір".

ОСОБА_1 при зверненні із даним позовом до суду, судовий збір не сплачено.

Натомість, позивачем подано заяву №б/н від 13.12.2016 р. про звільнення його від сплати судового збору, з огляду на важке фінансове становище та відсутність коштів.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

В розділі 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013, із наступними змінами, зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних, зокрема, із звільненням від сплати судового збору (стаття 8 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В пункті 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 р. №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про звільнення від сплати судового збору з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтовуючи своє фінансове становище, позивач посилається на відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України №14548 від 02.12.2016 р. про суми виплачених доходів , за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2016р.

Однак суд вважає, що вказаний доказ не може засвідчувати майновий стан заявника , адже у ньому зазначено лише про відсутність інформації про доходи фізичної особи у базах даних фіскального органу , а не про відсутність самих доходів, що не є тотожним.

Крім цього, позовна заява подана до суду 13.12.2016 р., в той час як у довідці ДФС містяться відомості про виплачені доходи не станом на цю дату, а за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2016р., тобто задовго до звернення ОСОБА_1 до суду.

З огляду на наведене, враховуючи, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду, зважаючи на рівність всіх учасників процесу перед законом та судом, подана заява до задоволення не підлягає.

У відповідності до п.3.5. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно п.4 ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Окрім цього, суд звертає увагу заявника на те, що за приписами ст. 57 ГПК України до позовної заяви має додаватися копія оспорюваного акта.

Відсутність оскаржуваного протоколу №10 від 25.09.2007 року позбавляє суд можливості визначити підвідомчість даного спору господарському суду.

Адже, зі змісту позовної заяві слідує, що остання подана на захист порушених корпоративних прав одного із акціонерів юридичної особи, однак відповідачем у справі визначено не господарське товариство , а РВ ФДМ України по Тернопільській області

В той час як за ч.4 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При цьому слід зазначити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі наведеного, керуючись п.4 ст.63, ст.86 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 №б/н від 13.12.2016р. про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви від 13.12.2016 р., відмовити.

2. Позовну заяву №б/н (вх. №879) від 13.12.2016р. та додані до неї документи (всього на 26-ти арк.) повернути ОСОБА_1 без розгляду.

3. Ухвалу та позовні матеріали направити ОСОБА_1 (вул. Піддубна, 2, с. Боричівка, Теребовлянський район, Тернопільська область).

Суддя О.В. Руденко