ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.12.2016 р. Справа№ 5015/5510/11

Суддя господарського суду Львівської області В.М. Пазичев, розглянув матеріали скарги Дочірнього підприємства «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» на дії державної виконавчої служби від 13.10.2016 року за вх. № 4925/16 у справі № 5015/5510/11

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (м. Київ) в особі філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів (м. Львів)

до відповідача (скаржника): Дочірнього підприємства Над Дністром Відкритого акціонерного товариства Львівський керамічний завод (м. Миколаїв Львівської області)

субєкт оскарження: Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (м. Миколаїв, Львівська обл.)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» в особі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (м. Львів)

про: звернення стягнення на заставлене майно на загальну суму 182 939,37 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 09-32/322 від 01.07.2016 року.

від відповідача (скаржника): Каблак Ю-І.П. довіреність б/н від 05.10.2016 року.

від субєкта оскарження: Не зявився.

від третьої особи: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано скаргу Дочірнього підприємства «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» на дії державної виконавчої служби від 13.10.2016 року за вх. № 4925/16 у справі № 5015/5510/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (м. Київ) в особі філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів (м. Львів) до Дочірнього підприємства Над Дністром Відкритого акціонерного товариства Львівський керамічний завод (м. Миколаїв, Львівської області) про звернення стягнення на заставлене майно на загальну суму 182 939,37 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.10.2016 року скаргу на дії державного виконавця прийнято до розгляду на 20.10.2016 року. Ухвалою суду від 20.10.2016 року розгляд скарги відкладено до 26.10.2016 року, в звязку з відсутністю представника позивача та ДВС. Ухвалою суду від 26.10.2016 року розгляд скарги відкладено до 08.11.2016 року, в звязку з відсутністю представника ДВС та для надання доказів. Ухвалою суду від 08.11.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» в особі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» та розгляд скарги відкладено до 17.11.2016 року, для надання доказів. Ухвалою суду від 17.11.2016 року розгляд скарги відкладено до 24.11.2016 року, для надання доказів. Ухвалою суду від 24.11.2016 року розгляд скарги відкладено до 30.11.2016 року, в звязку з відсутністю представника позивача та ДВС. Ухвалою суду від 30.11.2016 року розгляд скарги відкладено до 20.12.2016 року, згідно клопотання відповідача (скаржника) та в звязку з відсутністю представника ДВС.

Позивач вимог ухвали суду про прийняття до розгляду скарги від 13.10.2016 року, про відкладення від 20.10.2016 року, від 26.10.2016 року, від 08.11.2016 року, від 17.11.2016 року, від 24.11.2016 року, від 30.11.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

08.11.2016 року за вх. № 44616/16 позивач подав відзив на скаргу.

20.12.2016 року за вх. № 51175/16 позивач подав пояснення по справі.

Відповідач (скаржник) вимог ухвали суду про прийняття до розгляду скарги від 13.10.2016 року, про відкладення від 20.10.2016 року, від 26.10.2016 року, від 08.11.2016 року, від 17.11.2016 року, від 24.11.2016 року, від 30.11.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

24.10.2016 року за вх. № 42140/16 відповідач (скаржник) подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

25.10.2016 року за вх. № 42465/16 відповідач (скаржник) подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

07.11.2016 року за вх. № 44023/16 відповідач (скаржник) подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

08.11.2016 року за вх. № 44805/16 відповідач (скаржник) подав письмові пояснення по справі.

08.11.2016 року за вх. № 44807/16 відповідач (скаржник) подав письмові пояснення.

17.11.2016 року за вх. № 46088/16 відповідач (скаржник) подав клопотання про долучення оригіналів доказів до матеріалів справи.

24.11.2016 року за вх. № 47319/16 відповідач (скаржник) подав додаткові пояснення по справі.

24.11.2016 року за вх. № 5599/16 відповідач (скаржник) подав клопотання про зупинення провадження по розгляду скарги.

30.11.2016 року за вх. № 5718/16 відповідач (скаржник) подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України та відкладення розгляду скарги. Клопотання відповідача (скаржника) задоволено. Продовжено строк розгляду скарги на 15 днів.

20.12.2016 року за вх. № 50954/16 відповідач (скаржник) подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

20.12.2016 року за вх. № 51132/16 відповідач (скаржник) подав додаткові пояснення по справі.

Субєкт оскарження вимог ухвал суду про прийняття до розгляду скарги від 13.10.2016 року, про відкладення від 20.10.2016 року, від 26.10.2016 року, від 08.11.2016 року, від 17.11.2016 року, від 24.11.2016 року, від 30.11.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується копією Списку № 1237 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 01.12.2016 року, а явка субєкта оскарження була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

08.11.2016 року за вх. № 44809/16 субєкт оскарження подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

23.11.2016 року від субєкта оскарження електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги.

28.11.2016 року за вх. № 47611/16 субєкт оскарження подав клопотання про відкладення розгляду справи.

29.11.2016 року за вх. № 47826/16 субєкт оскарження подав клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_2 особа вимог ухвали суду про відкладення від 08.11.2016 року, від 17.11.2016 року, від 24.11.2016 року, від 30.11.2016 року виконала частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча і була своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлена про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується копією Списку № 1240 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 01.12.2016 року, а явка третьої особи була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

24.11.2016 року за вх. № 47248/16 третя особа подала додаткові докази до матеріалів скарги.

30.11.2016 року за вх. № 48185/16 третя особа подала пояснення по справі.

19.12.2016 року за вх. № 50947/16 третя особа подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позиція кожної з сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що Миколаївським районним відділом Державної виконавчої служби винесено постанови від 04.12.2015 р., якими накладено арешт на все майно ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» для забезпечення примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року.

Скаржник зазначає, що винесені постанови Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби від 04.12.2015 р. є протиправними та такими, що порушують конституційне право на власність ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року, стягнуто на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк в м. Львів» з ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», заборгованість шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: будівля цеху № 2, позначеного на плані за літерою «Ж-4» площею 10977,8 кв.м.; будівля шихтоскладального цеху Е-2, позначеного на плані за літерою «Е-2» площею 903,8 кв.м; будівля компресорної позначеної на плані за літерою «Л-1 «площею 119,2 кв.м; піднавіс металічний, позначений на плані літерою «Е-1»площею 199,4 кв.м; водонапірна башта, позначена на плані літерою «Щ», що знаходяться за адресою: Львівська обл., Миколаївський р-н, с. Пісочна, вул. Львівська, 2 в межах суми 118539 грн. 31 коп., 1829 грн. 39 грн. сплаченого державного мита та 236 грн. 00 коп. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 100 (сто) грн. 00 коп. витрат за надання витягу з Державного реєстру іпотек.

Скаржник звертає увагу на те, Постановою Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби від 04.12.2015 року, було відкрито виконавче провадження за №49534199 та одночасно було накладено арешт на все майно, що належить ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод». 04 грудня 2015 року Миколаївським районним відділом Державної виконавчої служби було прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Загальна сума заборгованості виконавчого провадження № 49534199 з примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 р. про стягнення з ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» становить - 120704,7 грн. При цьому, згідно вказаних постанов, арешт накладається на все майно, що належить боржнику, тобто ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод». В той же час, вказані постанови передбачають заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Заявник звертає увагу суду на те, що положення прийнятих постанов суперечать одна одній з огляду на таке. Правова природа арешту майна визначена у ч. 1 ст. 57 Закону. Так, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. З наведеного вбачається, що накладення арешту є превентивними заходами, спрямованими на забезпечення виконання рішення суду. За своєю суттю, арешт на майно це є накладання заборони на право володіння, користування та/або розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Тому, положення постанов, щодо заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми борги, нівелюється положенням про накладення арешту на все майно боржника. Крім того, заборона на відчуження будь-якого майна боржника, в межах суми заборгованості, є неконкретизованим щодо якого саме майна діє така заборона.

На думку скаржника, накладений Миколаївським районним відділом Державної виконавчої служби арешт суперечить рішенню Господарського суду Львівської області від 06.11.2011 року, оскільки державний виконавець вийшов за межі обсягу майна, яке підлягало арешту відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 р.

На думку скаржника, Постанови Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби від 04.12.2015 року про накладення арешту є необґрунтованими, незаконними, такими які порушують права та інтереси боржника, так як загальна вартість арештованого майна є неспіврозмірною із сумою заборгованості боржника. Державний виконавець, виходячи з наявної заборгованості у 120 704,7 грн., наклав арешт на все майно боржника без перевірки наявності такого майна, що входить до його складу, вартості такого майна, співрозмірність вартості майна боржника з сумою заборгованості. Постанови не містять обґрунтування необхідності накладення арешту на все майно ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», так як мотивувальні частини постанов не містять жодних обґрунтувань про необхідність накладення арешту на все майно. Початкова ціна предмета іпотеки, а саме 1250000,00 грн., значно перевищують суму наявної заборгованості 120704,7 грн. та частина вказаного майна може в достатній мірі задоволити вимоги стягувача та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафів.

Скаржник зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст.8 Конституції України). Виконавче провадження має здійснюватися з дотриманням таких засад: верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

Скаржник наголошує, що всупереч вище наведеному, державний виконавець, виніс постанови про накладення арешту від 04.12.2015 р., та неправомірно наклав арешт на усе майно ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», чим безпідставно порушив конституційний принцип непорушності права приватної власності, що спричинило зупиненню-перешкоджанню здійсненню господарської діяльності підприємства. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути накладений у розмірі суми стягнення, а не на все майно, яке багаторазово перевищує суму боргу.

Скаржник вважає, що з вищенаведеного вбачаються, що дії державного виконавця є не співрозмірними та несправедливими по відношенню до скаржника, оскільки ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» є підприємством, яке здійснює свою діяльність з метою одержання прибутку. Тому, у своїй діяльності використовує найману працю працівників, з якими, відповідно до чинного законодавства України, укладені трудові договори та яким виплачується заробітна плата. Однак, державний виконавець без перевірки, з яких саме рахунків здійснюється оплата заробітної плати працівникам, наклав арешт на все майно боржника, у тому числі на всі рахунки ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», чим безпідставно позбавив можливості виплачувати працівникам заробітну плату, порушив права працівників на отримання заробітної плати.

На думку заявника, враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що державним виконавцем не дотриманні умови співрозмірності щодо розміру заборгованості та накладеним арештом всього майна ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», а також розглядом вищезазначеної скарги, необхідним є зупинити виконавче провадження № 49534199 на час розгляду скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту від 04.12.2015 р. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 04.12.2015 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скаржник вважає, що строк, протягом якого може бути подана скарга на дії Миколаївської районної відділу Державної виконавчої служби, пропущений ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» з поважних причин та підлягає поновленню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 31 Закону).

Однак, за твердженням скаржника, всупереч вищевказаному, уповноваженими особами ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» не було отримано постанов Миколаївської районної відділу Державної виконавчої служби від 04.12.2015 р.

Скаржник наголошує, що 05.10.2016 року, уповноваженою особою від ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», ОСОБА_3, що діяв на підставі довіреності від 04.10.2016 року, було надіслано на електронну адресу Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби заяву про видачу копій постанови про відкриття провадження від 04.12.2015 р. та постанови про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження від 04.12.2015 р. у виконавчому провадженні № 49534199. У відповідь того ж дня, Миколаївським районним відділом Державної виконавчої служби було надіслано на електронну адресу представника боржника копії запитуваних постанов. Саме з 05.10.2016 р, ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», стало відомо про оскаржувані постанови та протиправні дії державного виконавця. Крім того, на електронну пошту представника ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» від Миколаївської районної відділу Державної виконавчої служби, надійшла копія рекомендованого повідомлення про вручення. Згідно з якої вбачається, що нібито оскаржувані постанови від 04.12.2015 р. були отримані за підписом особи з прізвищем ОСОБА_2. Однак, вказана особа жодним чином немає відношення до ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод», ніколи не була представником за довіреністю, не входила в органи управління підприємства, не перебувала у трудових відносинах з підприємством.

Враховуючи вищенаведене, скаржник вважає, що строк на оскарження дій Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби пропущений з поважних причин. Враховуючи те, що встановлений у частині першій ст. 121-2 ГПК України, десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому, відповідно до вимог ст. 53 ГПК України, може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 6, 33, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, ст.1212ГПК України, заявник просить суд:

1) Поновити строк на подання скарги на дії та рішення державного виконавця Миколаївської районної відділу Державної виконавчої служби.

2) Зупинити виконавче провадження № 49534199 на час розгляду скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту від 04.12.2015 р. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 04.12.2015 р.

3) Визнати протиправними дії Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби по накладенню арешту на усе майно Дочірнього підприємства «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод».

4) Скасувати Постанову Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби від 04.12.2015 р. про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на все майно (п.4, 5 Постанови).

5) Скасувати Постанову Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби від 04.12.2015 р. про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження.

Скаржник зазначає, що Господарським судом Львівської області зобов'язано ДП «Над Дністром» надати суду інформацію щодо відділення поштового зв'язку, яке здійснювало вручення рекомендованого листа, яким Миколаївським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, надсилалась постанова про відкриття виконавчого провадження № 49534199. Заявник повідомляє, що вручення зазначеної кореспонденції здійснювало відділення поштового зв'язку № 52, що знаходиться за адресою: 79052, м. Львів, вул. Низинна, 5.

Щодо неможливості отримання вказаної кореспонденції скаржник просить звернути увагу на те, що відповідно до ст. 105 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджено 05.03.2009 р. постановою Кабінету Міністрів України № 270, для одержання реєстрованого поштового відправлення одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред'явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання та розписатися.

Положенням ст. 90 Правил також визначено, що адресат може уповноважити іншу особу на отримання кореспонденції. В такому разі, відповідно, зазначається назва документа, яким надано повноваження на отримання кореспонденції та інші реквізити довіреності.

Скаржник зазначає, що за період 2015 року Дочірнім підприємством «Над Дністром» довіреностей на представництво інтересів ДП «ОСОБА_4 жодним особам, в тому числі з прізвищем ОСОБА_2, не видавалось.

Скаржник зазначає, що ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 49534199, Дочірнім підприємством «Над Дністром» виявлено додаткові порушення законодавства при примусовому виконанні рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року у справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ « Промінвестбанк в м. Львів» до Дочірнього підприємства «Над Дністром» Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» про звернення стягнення на заставлене майно на загальну суму 182 939, 37 грн., що набрало законної сили 07.11.2013 року.

Так, 04.12.2015 року Миколаївським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження № 49534199 на підставі наказу № 5015/5510/11 від 07.10.2015 року Господарського суду Львівської області.

Скаржник вважає, що така постанова винесена з порушенням норм законодавства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 117 ГПК України, наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Скаржник звертає увагу на те, що у наказі №5015/5510/11 від 07.10.2015 року Господарського суду Львівської області зазначено, що стягувачем являється ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів», адреса: м. Львів, вул. Гнатюка, 2, (код філії), а також номер рахунку для стягнення коштів від реалізації заставленого майна, що належить «Відділенню ПАТ Промінвестбанк в м. Львів».

Згідно п. 1. 7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи.

Враховуючи вказане вище, на думку заявника, неправильно зазначено відомості про стягувача.

Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються дата набрання законної сили рішенням та строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У наказі № 5015/5510/11 від 07.10.2015 року Господарського суду Львівської області зазначено, що рішення набрало законної сили 07.11.2013 року, а також, що даний наказ дійсний для пред'явлення до виконання до 06 жовтня 2016 року.

На думку скаржника, у відкритті виконавчого провадження № 49534199 слід було відмовити. Так, постанова від 04.12.2015 року Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження № 49534199 є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що 24.11.2016 року представником Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», в особі Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта», на вимогу Господарського суду Львівської області від 17.11.2016 року, для підтвердження факту отримання Дочірнім підприємством «Над Дністром» постанови Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження, надано наступні документи:

- Копія договору про доставку пошти від 02.02.2010 року, укладеного між ЦПЗ № 4 Львівської дирекції та ДП «Над Дністром»;

- Копія листа від 03.05.2013 року № 16 «Щодо переадресації кореспонденції»;

- Додаток № 1 до наказу УДППЗ «Укрпошта» від 06.02.2010 року № 74 «Зміни та доповнення до Порядку пересилання поштових відправлень»;

- Копія договору № 20654ЛП від 27.10.2015 року про доставку/вручення поштових відправлень та періодичних друкованих видань, укладеного між Поштамтом-ЦПЗ № 1 Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та ВАТ «Львівський керамічний завод».

- Копія довіреності від 27.10.2015 року, виданої ВАТ «ЛКЗ» на ім'я ОСОБА_2

- Копія книги п. 8 від 04.04.2015 р. -30.12.2015 р.

Скаржник вважає, що дані докази є недостатніми для підтвердження даного факту з огляду на те, що згідно ч. 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

В наказі про примусове виконання рішення по справі 5015/5510/11 боржником визначено Дочірнє підприємство «Над Дністром». Дочірнє підприємство є окремою юридичною особою, яка самостійно сплачує податки, відкриває окремі рахунки, веде власну документацію та відповідає за свої зобов'язання, володіє цивільною правоздатністю та дієздатністю юридичної особи. Згідно ст. 89 ЦК України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Враховуючи викладене та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Дочірнє підприємство «Над Дністром» являється юридичною особою. Так, постанову Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження, вправі отримувати представник ДП «Над Дністром».

Заявник звертає увагу на те, що фактично вказану постанову отримав представник ЗАТ «Львівський керамічний завод», який не являється представником ДП «Над Дністром».

У відзиві на скаргу позивач зазначає, що у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Враховуючи те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2015 р. та копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р. направлялись державним виконавцем на адресу ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» рекомендованим листом з повідомленням про вручення (як цього вимагає Закону України «Про виконавче провадження») та були отримані представником останнього 14.12.2015 р., що підтверджується відповідною відміткою про вручення на копії рекомендованого повідомлення, тому позивач вважає, що ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» пропустив строк для подачі скарги до суду на дії та рішення державного виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а так як Укрпошта було доставлено оспорювані постанови на адресу ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» (що зазначені у виконавчому документі), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» є таким що повідомлений.

Отже, державним виконавцем при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2015 р. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р. здійснено всі необхідні дії у відповідності до вимог законодавства та направлено, як цього вимагає Закон, на адресу Боржника постанови від 04.12.2015. Факт отримання Боржником даних постанов, підтверджується у вигляді повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання.

На думку позивача, твердження ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» про те, що особа, яка отримала від імені підприємства постанови від 04.12.2015 р., ніколи не була представником підприємства, нічим не доведені, та суперечать Правилам надання послуг поштового зв'язку, згідно яких, рекомендовані листи з повідомленням про вручення видаються адресату за умови пред'явлення ним документа, що посвідчує особу, або уповноваженій ним особі за умови пред'явлення нею документа, що посвідчує особу, та відповідної довіреності, засвідченої в установленому законодавством порядку.

Відносно позиції позивача щодо неправомірності накладення арешту державним виконавцем на все майно, позивач вважає, що заявник трактує нормативні акти вузьконаправленно та на свою користь, оскільки міркування заявника, на його погляд, не обґрунтовані та не можуть сприйматись як докази по справі.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. На виконання вимог ст. 25 Закону, та листа ПАТ «Промінвестбанк» держ.виконавцем було винесено 04.12.2015 р. постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Позивач додатково звертає увагу на те, що п. 2 даної постанови встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» лише в межах суми боргу. На стадії відкриття виконавчого провадження є неможливим конкретизувати та описати майно, що підлягає арешту. Законодавством не передбачено обов'язок держ. виконавця перед накладенням арешту (під час винесення постанови про відкриття провадження) конкретизувати майно, але зобов'язує його винести відповідну постанову про арешт майна.

Позивач зазначає, що міркування відповідача про те, що державним виконавцем без перевірки, з яких рахунків здійснюється оплата заробітної плати працівникам, накладено арешт на все майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р., в тому числі на всі рахунки боржника, чим безпідставно позбавлено можливості виплачувати працівникам заробітну є такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», адже арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту

Отже, постанова про арешт коштів боржника та постанова про арешт майна боржника це дві різні постанови та різні виконавчі дії.

Позивач звертає увагу на те, що в своїй скарзі Боржник просить скасувати постанову про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження. Однак, даною постановою не накладається арешт на грошові кошти.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на кошти божника накладається шляхом винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Також, жодна норма закону не зобов'язує (та навіть не надає такого права) державному виконавцю виявляти рахунки, з яких здійснюється виплата заробітної плати,та не накладати на них арешти. Кошти на які не може бути звернено стягнення містять виключний перелік (ст. 65 , 73 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Тому, за твердженням позивача, міркування відповідача, що шляхом винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р., останній порушив права працівників на отримання заробітної плати є безпідставні.

Позивач наголошує, що дії Боржника щодо подання скарги на дії та рішення державного виконавця, та його прохання зупинити виконавче провадження на час розгляду скарги, скасувати Постанови Миколаївського РВДВС від 04.12.2015 р. про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на все майно та скасувати Постанову Миколаївського РВДВС від 04.12.2015 р. про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження мають на меті затягування виконання рішення суду щодо стягнення з ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно та ухилення від цих зобов'язань.

За таких обставин, на думку позивача, у складі дій державного виконавця та оспорюваних постанов відсутні дефекти, а тому відсутні підстави вважати, що винесення цих постанов суперечить діючому законодавству.

Позивач зазначає, що 24.11.2016 р. ПАТ «Промінвестбанк» було подано до Господарського суду Львівської області заяву про заміну стягувача в виконавчому проваджені. Ухвалою Господарського суду Львівської області по справі № 5015/5510/11 від 28.11.2016р. замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме: змінено стягувача ПАТ «Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку» (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12), в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів» (79007, м. Львів, вул. Ак. Гнатюка, 2, ), код банку 325633; рахунок для направлення коштів в погашення заборгованості - № 0987 у філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Львів», МФО 325633) на його правонаступника Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» код за , місцезнаходження м. Київ, провулок Шевченка, 12, рахунок №373989002 в ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012).

Також позивач зазначає, що 24.11.2016 р. ПАТ «Промінвестбанк» було подано до Господарського суду Львівської області заяву про виправлення помилки та поновлення строку, предявлення, виконавчого документа до виконання по справі № 5015/5510/11.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по справі № 5015/5510/11 від 28.11.2016 р. виправлено помилку в наказі Господарського суду Львівської області по справі № 5015/5510/11 про примусове виконання рішення на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06 грудня 2011 року, а саме дату видачі наказу зазначено 19.11.2013 р. замість 07.10.2015 р., зазначено, що наказ дійсний для пред'явлення до виконання до 19.11.2014 р. та поновлено строк для пред'явлення наказу Господарського суду Львівської області на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 р. по справі № 5015/5510/11.

Згідно ухвали Господарського суду Львівської області по справі № 5015/5510/11 від 28.11.2016 р. в задоволені заяви ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» від 14.11.2016р.за вх. № 5405/16 про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 07.10.2015 року таким, що не підлягає виконанню по справі -відмовлено.

Отже, наказ Господарського суду Львівської області по справі № №5015/5510/11, що виданий на виконання рішення Господарського суду по справі № 5015/5510/11, що набрало законної сили 07.11.2013 р. є таким, що підлягає виконанню Миколаївським РВДВС ГТУЮ у Львівській області.

Позивач зазначає, що Рішення Господарського суду по справі № 5015/5510/11 набрало законної сили 07.11.2013 р., та згідно рішення суду, майно (предмет іпотеки) Дочірнього підприємства «Над Дністром» Відкритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» підлягає реалізації - шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною предмета іпотеки 1250000,00 грн.

Згідно з приписами ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови Господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, виконуються в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Арешт майна боржника застосовується для реального виконання рішення, (ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Виходячи із матеріалів виконавчого провадження все майно, на яке накладено арешт, являється предметом іпотеки та згідно рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 р. дане майно підлягає реалізації, способом реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною предмета іпотеки 1250000,00 грн. Іншого майна у Боржника в ході виконавчого провадження не виявлено.

Тому, твердження боржника, що шляхом винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно боржника, порушують його права та інтереси боржника є нічим не обґрунтовані та не надано жодних доказів, які б підтверджували зазначене.

Щодо позиції скаржника щодо неправомірності накладення арешту державним виконавцем на грошові кошти Дочірнє підприємство «Над Дністром» ЗАТ «Керамічний завод», позивач зазначає, що згідно матеріалів виконавчого провадження та Інформації отримано з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в рамках Виконавчого провадження № 49534199 державним виконавцем не виносилась постанова про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах відповідно не накладались арешти на грошові кошти боржника, тому твердження боржника, про те, що Дочірнє підприємство «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» не може вільно розпоряджатись грошовими коштами на своїх рахунках та виплатити заробітну плату є нічим не обґрунтовані та не надано жодних доказів, які б підтверджували зазначене.

Тому, на думку позивача, міркування боржника, що шляхом винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р.), останній порушив права працівників на отримання заробітної плати є безпідставні.

На момент розгляду скарги субєкт оскарження явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на скаргу не подав.

У своїх поясненнях третя особа зазначає, що 02.02.2010 р. між Центром поштового зв'язку № 4 Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та ДП «Над Дніпром» укладено договір про доставку пошти.

Договором передбачено, що відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв'язку затверджених постановою КМУ від 05.03.2009р № 270, Пошта здійснює доставку Адресату простих та рекомендованих листів (бандеролей), повідомлень про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань.

ОСОБА_2 особа наголошує, що Рекомендований лист з повідомленням про вручення № 369, який відправлений Миколаївським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області через ВПЗ ОСОБА_2 ЦПЗ № 4 на адресу ДП «Над Дністром» - заповнений відповідно до п. 3.6.1.2. Додаток 1 до наказу УДППЗ «Укрпошта» від 16.02.2010 р. № 74 «Зміни та доповнення до Порядку пересилання поштових відправлень (надалі - Порядок), в якому зазначено, що при бажанні одержати повідомлення про вручення поштового відправлення, відправник заповнює бланк повідомлення ф. 119 на своє ім'я або на ім'я особи, якій належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення адресату. На повідомленні відправник зазначає вид та категорію поштового відправлення, що пересилається, дату його подання, адресу, за якою надсилається поштове відправлення. Працівник ВПЗ приймаючи поштове відправлення з повідомленням про вручення повинен перевірити на правильність заповнення бланку та наклеїти на ньому вгорі ліворуч ШКІ, який відповідає цифровому значенню ШКІ, що наклеєний на поштове відправлення, в даному випадку № 369.

ОСОБА_2 особа звертає увагу на те, що 03.05.2013 р. директор ДП «Над Дністром» ОСОБА_5 листом № 16 повідомив ЦПЗ № 4. що оскільки, керівництво дочірнім підприємством здійснює ЗАТ «Львівський керамічний завод», тому з 04.05.2013 р. усю кореспонденцію перенаправляти на адресу: м. Львів, вул. Сяйво, 12. На підставі даного повідомлення, рекомендований лист № 369 було перенаправлено на вказану адресу, яке обслуговує ВПЗ 52 м. Львів.

27.10.2015 р. між Поштамтом-ЦПЗ №1 Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та ЗАТ «Львівський керамічний завод» укладено договір № 20654-ЛП Про доставку/вручення поштових відправлень та періодичних друкованих видань. П. 1.1. та 1.2. Договору передбачено, що Поштамт-ЦПЗ № 1 здійснює доставку (вручення) поштових відправлень: з використанням абонентської поштової скриньки; до робочого місця Замовника; здійснювати доставку поштових відправлень з додатковим сервісом «Кур'єрська доставка». Відправлення, зазначені в п. 1.1. Договору, вручати представникам Замовника, уповноваженим на одержання пошти на підставі довіреності.

27.10.2016 р. керівником ЗАТ «Львівський керамічний завод» ОСОБА_6 видано довіреність на ім'я ОСОБА_7 (Паспорт серія КВ 354211) щодо отримання поштових відправлень та періодичних друкованих видань строком на 1 рік. Оскільки, доручення видано на ім'я уповноваженої особи, тому рекомендований лист № 369 вручено ОСОБА_7, що підтверджується особистим підписом уповноваженої особи із зазначенням дати 14.12.2015 р. у ф. 8 № 11 від 12.12.2015 р.

Відповідно до п. 3.6.2.3 та п. 3.6.2.4 Порядку, поштові відправлення з повідомленнями про вручення вручаються адресатам відповідно до вимог п.106 Правил падання послуг поштового зв'язку. Після вручення поштового відправлення па бланку повідомлення про вручення працівник поштового зв'язку у відведеному для цього місці проставляє відповідну позначку, та зазначає прізвище одержувача та дату вручення поштового відправлення. У разі вручення, поштового відправлення уповноваженому юридичної особи (за довіреністю) зазначається прізвище даної особи. Бланк повідомлення підписується працівником поштового зв'язку, який здійснював оформлення повідомлення у обєкті поштового зв'язку місця видачі поштового відправлення. На бланку проставляється відбиток календарного штемпеля (проставлено 14.12.2015р.) з датою відправлення повідомлення. На оформлене повідомлення про вручення працівник поштового зв'язку наклеює (внизу праворуч) ШКІ, що використовується при оформленні рекомендованих відправлень, а саме ВПЗ 52 наклеїло ШКІ 490.

Повідомлення про вручення поштових відправлень ф.119 вручаються одержувачам під розписку в ф. 8 у порядку, визначеному у пунктах 89-102 Правил надання послуг поштового зв'язку.

Враховуючи вищенаведене, за твердженням третьої особи, дане рек. повідомлення про вручення оформлене відповідно Правил надання послуг поштового зв'язку та Додатку 1 до наказу УДППЗ «Укрпошта» від 16.02.2010р. № 74 «Зміни та доповнення до Порядку пересилання поштових відправлень.

Копії документів надано супровідним листом від 23.11.2016 р., одержаного Господарським судом Львівської області 24.11.2016 р.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскарженні до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.ст. 115, 116 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (надалі Закон). Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що 06.12.2011 року рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року по справі № 5015/5510/11 уточнені позовні вимоги задоволено, стягнуто із Дочірнього підприємства Над Дністром Відкритого акціонерного товариства Львівський керамічний завод(81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Чайковського, 17; , рахунок № 0987 у філії Відділення ПАТ Промінвестбанк у м.Львів, МФО 325633) заборгованість по Кредитному договору про відкриття кредитної лінії № 226к-2007 від 28 листопада 2007 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: будівля цеху № 2, позначеного на плані за літерою Ж-4 площею 10977,8 кв.м.; будівля шихтоскладального цеху Е-2, позначеного на плані за літерою Е-2 площею 903,8 кв.м; будівля компресорної, позначеної на плані за літерою Л-1 площею 119,2 кв.м; піднавіс металічний, позначений на плані літерою Е-1 площею 199,4 кв.м; водонапірна башта, позначена на плані літерою Щ, що знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с. Пісочна, вул.Львівська, 2, яке передано в іпотеку Банку, згідно договору іпотеки від 29.11.2007 року за реєстраційним № 2398, що належить ДП Над Дністром ЗАТ Львівський керамічний завод(, 81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Чайковського, 17) на користь ПАТ Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (01001, м. Київ, пров. Шевченка,12), в особі філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів (79007, м. Львів, вул. Ак. Гнатюка, 2, , код банку 325633; рахунок для направлення коштів в погашення заборгованості - № 0987 у філії Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Львів, МФО 325633) в межах суми 118 539 (сто вісімнадцять тисяч пятсот тридцять девять) грн. 31 коп., 1 829 (одна тисяча вісімсот двадцять девять) грн. 39 грн. сплаченого державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 100 (сто) грн. 00 коп. витрат за надання витягу з Державного реєстру іпотек.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2013 року Рішення господарського суду Львівської області від 06 грудня 2011 року у справі №5015/5510/11 змінено. Пункт 2 резолютивної частини рішення доповнено реченнями такого змісту: Спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Початкова ціна предмета іпотеки 1250000,00 грн.

07.10.2015 року Господарським судом Львівської області видано наказ на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року по справі № 5015/5510/11.

04.12.2015 року Миколаївським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження № 49534199 на підставі наказу № 5015/5510/11 від 07.10.2015 року Господарського суду Львівської області.

Миколаївським районним відділом Державної виконавчої служби винесено постанови від 04.12.2015 р., якими, зокрема, накладено арешт на все майно ДП «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» для забезпечення примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року.

Відповідно до приписів статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі Закон), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішень, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Арешт майна боржника застосовується для реального виконання рішення, (ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Накладення арешту і є одним з заходів державного виконавця, що направлене на своєчасне виконання рішення суду, та таке право йому надано Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, накладаючи арешт на все майно ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» в межах суми боргу, державним виконавцем не порушено жодну норму Закону.

Тому, відносно позиції скаржника щодо неправомірності накладення арешту державним виконавцем на все майно, слід зазначити, що згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника , про що виноситься відповідна постанова. На виконання вимог ст. 25 цього Закону та листа ПАТ «Промінвестбанк», державним виконавцем було винесено 04.12.2015 р. постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Пунктом 2 цієї постанови державного виконавця встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» лише в межах суми боргу. На стадії відкриття виконавчого провадження є неможливим конкретизувати та описати майно, що підлягає арешту. Законодавством не передбачено обов'язок держ. виконавця перед накладенням арешту (під час винесення постанови про відкриття провадження) конкретизувати майно, але зобов'язує його винести відповідну постанову про арешт майна.

Твердження відповідача про те, що його заборгованість перед ПАТ Промінвестбанк, що підлягає стягненню складає 120704,7 грн., а при цьому оцінка майна, що підлягає стягненню станом на 29.11.2007 р. (на дату укладення договору іпотеки) становить 1250000,00 грн., та накладаючи арешт на все майно державний виконавець вийшов за межі обсягу майна, яке підлягало арешту відповідно до рішення суду, є такими, що не відповідають дійсності, так як все майно, на яке накладено арешт, являється предметом іпотеки та, згідно рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 р., на дане майно має бути звернено стягнення боргу скаржника на користь ПАТ «Промінвестбанк», оскільки іншого майна у Боржника в ході виконавчого провадження не виявлено.

Твердження відповідача про те, що державним виконавцем без перевірки, з яких рахунків здійснюється оплата заробітної плати працівникам, накладено арешт на все майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р., в тому числі на всі рахунки боржника, чим безпідставно позбавлено можливості виплачувати працівникам заробітну є такими, що не відповідають ні нормам діючого законодавства, ні фактичним обставинам справи, оскільки згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту

Отже, постанова про арешт коштів боржника та постанова про арешт майна боржника це дві різні постанови та різні виконавчі дії. В своїй скарзі Боржник просить скасувати постанову про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження. Однак, даною постановою не накладається арешт на грошові кошти.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на кошти божника накладається шляхом винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Крім того, жодна норма закону не зобов'язує (та навіть не надає такого права) державного виконавця виявляти рахунки, з яких здійснюється виплата заробітної плати та не накладати на них арешти. Кошти, на які не може бути звернено стягнення визначені виключним переліком (ст.ст. 65, 73 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тому, твердження відповідача, що шляхом винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р., останній порушив права працівників на отримання заробітної плати є безпідставними.

Таким чином, дії Боржника щодо подання скарги на дії та рішення державного виконавця, та його прохання зупинити виконавче провадження на час розгляду скарги, скасувати Постанову Миколаївського РВДВС від 04.12.2015 р. про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту на все майно та скасувати Постанову Миколаївського РВДВС від 04.12.2015 р. про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження можуть привести до затягування виконання рішення суду щодо стягнення з ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно та від ухилення скаржника від виконання цих зобов'язань. Тому, підстав до задоволення вимог скаржника щодо зупинення виконавчого провадження на час розгляду скарги немає.

Крім того, в ході судового розгляду скарги представник скаржника визнав, що всупереч вимогам Конституції та інших законів України, скаржник незважаючи на строк, що пройшов з моменту набрання судовим рішенням законної сили, не вжив будь-яких заходів щодо добровільного виконання судового рішення.

Також, в ході розгляду скарги судом встановлено, що при зверненні виконавчої служби до скаржника з метою скорегувати перелік майна, на яке підлягає бути звернено стягнення боргу з метою належного виконання судового рішення, ухилився від вчинення відповідних дій, а також не звертався з цього питання ні до позивача, ні до державного виконавця, як це передбачено нормами чинного законодавства України.

За таких обставин, у складі дій державного виконавця та оспорюваних постанов відсутні порушення норм чинного законодавства України, а тому відсутні підстави вважати, що винесення цих постанов суперечить діючому законодавству.

Також, скаржник звертає увагу на те, що у наказі № 5015/5510/11 від 07.10.2015 року Господарського суду Львівської області зазначено, що рішення набрало законної сили 07.11.2013 року, а також, що даний наказ дійсний для пред'явлення до виконання до 06 жовтня 2016 року. Однак, ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року виправлено допущену помилку наказі Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року по справі № 5015/5510/11, в якому зазначено дату наказу 19.11.2013 року замість 07.10.2015 р., а також зазначено, що наказ дійсний для предявлення до виконання до 19 листопада 2014 року. Крім того, поновлено пропущений строк для предявлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.12.2011 року по справі № 5015/5510/11.

Також, скаржник звертає увагу на те, що у наказі № 5015/5510/11 від 07.10.2015 року Господарського суду Львівської області зазначено, що стягувачем являється ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів», адреса: м. Львів, вул. Гнатюка, 2, (код філії), а також номер рахунку для стягнення коштів від реалізації заставленого майна, що належить «Відділенню ПАТ Промінвестбанк в м. Львів». Однак, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року замінено правонаступником стягувача, вказаного у наказі про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2015 року у справі № 5015/5510/11 з Філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів (79007, м. Львів, вул. ак. Гнатюка, 2, ) на Публічне акціонерне товариство Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ).

Разом з тим, згідно ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

У своїх поясненнях третя особа зазначає, що 02.02.2010 р. між Центром поштового зв'язку № 4 Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та ДП «Над Дніпром» укладено договір про доставку пошти.

Договором передбачено, що відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв'язку затверджених постановою КМУ від 05.03.2009р № 270, Пошта здійснює доставку Адресату простих та рекомендованих листів (бандеролей), повідомлень про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань.

ОСОБА_7 особа наголошує, що Рекомендований лист з повідомленням про вручення № 369, який відправлений Миколаївським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області через ВПЗ ОСОБА_7 ЦПЗ № 4 на адресу ДП «Над Дністром» - заповнений відповідно до п. 3.6.1.2. Додатку 1 до наказу УДППЗ «Укрпошта» від 16.02.2010 р. № 74 «Зміни та доповнення до Порядку пересилання поштових відправлень (надалі - Порядок), в якому зазначено, що при бажанні одержати повідомлення про вручення поштового відправлення, відправник заповнює бланк повідомлення ф. 119 на своє ім'я або на ім'я особи, якій належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення адресату. На повідомленні відправник зазначає вид та категорію поштового відправлення, що пересилається, дату його подання, адресу, за якою надсилається поштове відправлення. Працівник ВПЗ приймаючи поштове відправлення з повідомленням про вручення повинен перевірити на правильність заповнення бланку та наклеїти на ньому вгорі ліворуч ШКІ, який відповідає цифровому значенню ШКІ, що наклеєний на поштове відправлення, в даному випадку № 369.

Згідно Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Кабінетом міністрів України за № 270 від 05.03.2009 р., повідомлення про вручення поштового відправлення це повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

ОСОБА_7 особа звертає увагу на те, що 03.05.2013 р. директор ДП «Над Дністром» ОСОБА_5 листом № 16 повідомив ЦПЗ № 4, що оскільки керівництво дочірнім підприємством здійснює ЗАТ «Львівський керамічний завод», тому з 04.05.2013 р. усю кореспонденцію перенаправляти на адресу: м. Львів, вул. Сяйво, 12. На підставі даного повідомлення, рекомендований лист № 369 було перенаправлено на вказану адресу, яке обслуговує ВПЗ 52 м. Львів.

27.10.2016 р. керівником ЗАТ «Львівський керамічний завод» ОСОБА_6 видано довіреність на ім'я ОСОБА_7 (Паспорт серія КВ 354211) щодо отримання поштових відправлень та періодичних друкованих видань строком на 1 рік. Оскільки, доручення видано на ім'я уповноваженої особи, тому рекомендований лист № 369 вручено ОСОБА_7, що підтверджується особистим підписом уповноваженої особи із зазначенням дати 14.12.2015 р. у ф. 8 № 11 від 12.12.2015 р.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а так як установою ДП «Укрпошта» було доставлено оспорювані постанови на адресу ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» (що зазначені у виконавчому документі), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» є таким, що належно повідомлений.

Враховуючи те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2015р. та копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р. направлялись державним виконавцем на адресу ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» рекомендованим листом з повідомленням про вручення (як цього вимагає Закон України «Про виконавче провадження») та були отримані представником, якому у встановленому порядку було доручено отримання такої кореспонденції, 14.12.2015 р., що підтверджується відповідною відміткою про вручення на копії рекомендованого повідомлення, тому слід вважати, що ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» пропустив строк для подачі скарги до суду на дії та рішення державного виконавця.

Отже, державним виконавцем при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2015 р., а також постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2015 р. здійснено всі необхідні дії у відповідності до вимог чинного законодавства України та направлено, як цього вимагає Закон, на адресу Боржника постанови від 04.12.2015 р., а факт отримання Боржником даних постанов, підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання.

Отже, твердження ДП «Над Дністром» ВАТ «Львівський керамічний завод» про те, що особа, яка отримала від імені підприємства постанови від 04.12.2015 р., ніколи не була представником підприємства, нічим не доведені, та суперечать Правилам надання послуг поштового зв'язку.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що скарга Дочірнього підприємства «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» на дії державної виконавчої служби від 13.10.2016 року за вх. № 4925/16 у справі 5015/5510/11 не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні скарги Дочірнього підприємства «Над Дністром» ЗАТ «Львівський керамічний завод» на дії державної виконавчої служби від 13.10.2016 року за вх. № 4925/16 у справі 5015/5510/11 - відмовити.

Суддя Пазичев В.М.