ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"12" грудня 2016 р. Справа № 921/894/15-г/3
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" №497 від 03.08.2016 року (вх. №14576 від 05.08.2016р.) про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 року

у справі № 921/894/15-г/3

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008

про стягнення заборгованості в сумі 15 886 791,32 грн.

За участі представників сторін:

від заявника (боржника/відповідача): ОСОБА_1 представник (довіреність №5 від 20.01.2016р.)

від стягувача (позивача): не з'явився

Учаснику судового процесу оголошено склад суду та розяснено його права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015р. у справі №921/894/15-г/3 позов задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008 (ідентифікаційний код 21155959) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001 (ідентифікаційний код 20077720) 5 981 641 грн. 19 коп. основного боргу, 5 800 450 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 1 229 830 грн. 16 коп. 3% річних, 738 402 грн. 11 коп. пені та 66 648 грн. 83 коп. судового збору. У решті частин позовних вимог у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 у справі № 921/894/15-г/3 скасовано в частині відмови в задоволенні вимоги щодо стягнення 696 328, 95 грн 7% штрафу та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", ідентифікаційний код: 21155959; місцезнаходження: 46008, м. Тернопіль, вул. М. Шептицького, 20 на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код 20077720; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 - 696 328, 95 грн штрафу. В решті рішення залишено без змін. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", ідентифікаційний код: 21155959; місцезнаходження: 46008, м. Тернопіль, вул. М. Шептицького, 20 на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код 20077720; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 73 055, 12 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", ідентифікаційний код: 21155959; місцезнаходження: 46008, м. Тернопіль, вул. М. Шептицького, 20 на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код 20077720; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 26 266, 97 грн за перегляд в апеляційній інстанції.

24 лютого 2016 року господарським судом Тернопільської області, на підставі статті 116 ГПК України, видано відповідні накази про примусове виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.03.2016р. касаційну скаргу повернуто скаржнику.

16 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", в порядку статті 121-2 ГПК України, звернулося до господарського суду Тернопільської області із скаргою за №397 від 15.06.2016 р. (вх. №12059) на дії органу ДВС.

Ухвалою суду від 30.06.2016р. скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" задоволено. Визнано незаконними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2, які полягають у винесені постанови про арешт коштів боржника від 06.06.2016р. ВП №51242228, якою накладено арешт на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз", що знаходяться на поточному рахунку №2039 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м.Тернопіль та на поточному рахунку №0755 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Тернопіль, які використовуються для виплати заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз" та визнано недійсною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 06.06.2016р. ВП №51242228 в частині накладення арешту на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз", що знаходяться на поточному рахунку №2039 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м.Тернопіль та на поточному рахунку №0755 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Тернопіль, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз" та сплати обов"язкових платежів до бюджету України.

18.07.2016р. матеріали справи №921/894/15-г/3 у зв'язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 30.06.2016р. направлені на адресу Львівського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

05.08.2016р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" звернулося до господарського суду Тернопільської області із заявою №497 від 03.08.2016 року (вх. №14576 від 05.08.2016р.) про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 року у справі №921/894/15-г/3 шляхом сплати рівними частками строком на 18 місяців, починаючи з вересня 2016 року.

Ухвалою суду від 08.08.2016р. відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" №497 від 03.08.2016 року (вх. №14576 від 05.08.2016р.) про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 року у справі №921/894/15-г/3 до повернення матеріалів зазначеної справи на адресу господарського суду Тернопільської області.

23 листопада 2016 року матеріали справи №921/894/15-г/3 повернулись на адресу господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою суду від 30 листопада 2016 року дана заява прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 12 грудня 2016 року.

Представник заявника (боржника) у судовому засіданні підтримав заяву про розстрочку виконання судового рішення та просить її задоволити з врахуванням заяви про уточнення (вх. №21437 від 12.12.2016р. ) з підстав, викладених в ній, згідно якої просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 року у справі №921/894/15-г/3 шляхом сплати рівними частками щомісяця строком на 18 місяців, починаючи з 01.01.2017 року.

Розглянувши уточнення до заяви, судом встановлено наступне:

Відповідно до пункту 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовані аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, п.п. 1-3, 5, 6, 9 ч. 1 ст. 63, ст. 64, розділів ХІ, ХІІ, ХІІ-1, ГПК тощо.

Стаття 22 ГПК України зазначає, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Пунктом 3.11 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції") визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Враховуючи викладене, суд оцінює уточнення заявника як заяву про збільшення заявлених вимог, та приймає її до розгляду як таку, що подана в порядку статті 22 ГПК України.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився. Однак через канцелярію суду (електронною поштою) подано заперечення на заяву про розстрочку виконання судового рішення, в якій заперечує щодо розстрочки з підстав, викладених у даній заяву (вх. № 21435 від 12.12.2016р.), просить суд відмовити у її задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заяву про розстрочку виконання судового рішення у справі № 921/894/15-г/3, суд прийшов до висновку, що дана заява підлягає до задоволення частково. При цьому суд керувався наступним.

Відповідно до вимог статті 124 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набули законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно частини 1 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Статтею 121 ГПК України визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту п. 7.1., п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вбачається, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених в Постанові від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Із вказаного вище випливає, що розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів та обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

В обґрунтування своїх доводів заявник зазначає, що неможливістю одночасного повного виконання рішення суду у даній справі є відсутність у ПАТ "Тернопільміськгаз" коштів на погашення заборгованості та штрафних санкцій, оскільки єдиним джерелом доходу у підприємства є тариф на транспортування природного газу розподільними газопроводами; станом на момент звернення до суду з даною заявою, заборгованість товариства перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", яка складається виключно із штрафних санкцій, відсотків річних та втрат від інфляційних процесів згідно судових рішень за період 2015 року 2016 року становить 2,8 млн. грн., які передані на виконання в органи ДВС в результаті чого винесено постанови про арешт коштів та майна боржника (містяться в матеріалах заяви).

Оскільки заблоковано поточні банківські рахунки, а тому заблоковано проведення розрахунків з працівниками по заробітній платі та обов'язкових платежах до бюджету і державних цільових фондів. У випадку несвоєчасно проведених платежів ПАТ "Тернопільміськгаз" зазнає додаткових значних втрат у вигляді штрафних санкцій за несвоєчасне внесення податків та зборів, що заблокує повністю діяльність товариства та унеможливить виконання судового рішення та проведення оплати перед позивачем.

Підставою нарахування вищевказаних коштів були несвоєчасні розрахунки, в тому числі за договором купівлі-продажу природного газу № 5-2012-ТКЕ(Б), що мало місце внаслідок того, що природний газ отриманий товариством даного договору та використаний ПАТ "Тернопільміськгаз" так як передбачено п. 1.2, для подальшої реалізації субєктам господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії для потреб бюджетних установ та організації та інших споживачів. Розрахунки з Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за договором здійснювались у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 247 від 26.03.2008 року "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ", якою передбачено порядок проведення розрахунків за природний газ, який здійснюється згідно алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів, та нормативу перерахування коштів, затверджених НКРЕКП України. Установи уповноваженого банку щоденно здійснюють перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування на поточні рахунки підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам. Втрутитись в механізм розрахунків за отриманий природний газ товариство не вправі, в іншому випадку матиме місце порушення розрахунків, передбачених нормативними актами, що тягне за собою відповідальність посадових осіб та товариства у вигляді штрафних санкцій.

ПАТ "Тернопільміськгаз" проводило постачання та розподіл природного газу за регульованим тарифом, яким передбачаються витрати товариства на 60-70 %. Джерело оплати штрафних санкцій та відсотків в даних тарифах не закладено. У випадку їх примусового стягнення блокується господарська діяльність і вилучаються кошти з інших статей витрат, таких як заробітна плата, видатки на оплату обов'язкових платежів до бюджету та цільових фондів, витрат на обслуговування газопроводів та газоспоживаючого обладнання з метою забезпечення безаварійного газопостачання.

На баланс ПАТ "Тернопільміськгаз" передано в користування розподільчі газопроводи, які товариство зобов'язане модернізовувати та проводити щодо них реконструкцію, витрати на що становлять 50% чистого прибутку, отриманого від використання майна у господарській діяльності з розподілу природного газу. Нараховані штрафні санкції та їх примусове стягнення спричинять значні збитки та вилучення у товариства обігових коштів, передбачених на вищезазначені цілі, наслідком чого буде виникнення аварійних ситуацій та непередбачуваних наслідків.

Також зазначає, що одним із вирішальних факторів, який підтверджує неможливість одночасного і повного виконання рішення суду у даній справі є те, що з 01 липня 2015 року у відповідності до вимог Закону України № 329 від 09.04.2015 року "Про ринок природного газу" відокремлено функції ПАТ "Тернопільміськгаз" з постачання та розподілу природного газу та анульовано ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. З 01.07.2015 року товариство не здійснює діяльність з постачання природного газу, що складало 58,8%, з врахуванням вартості природного газу, дохідної частини товариства за результатами 2014 року. Єдиною статтею доходу станом на сьогоднішній день є розподіл (транспортування) природного газу, що не дає в повній мірі забезпечити належний рівень обслуговування газопроводів та газоспоживаючого обладнання з метою забезпечення безаварійного газопостачання, не говорячи про оплату штрафних санкцій, відсотків та втрат від інфляційних процесів.

ПАТ "Тернопільміськгаз" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", яке засновано відповідно до наказу Державного Комітету України по нафті і газу від 11.04.94р. №105 шляхом перетворення державного підприємства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15 червня 1993 року № 210/93 з метою забезпечення споживачів м. Тернопіль та Тернопільського району природним газом. Основною метою діяльності згідно Статуту є діяльність, пов"язана з газифікацією, безперебійним та безаварійним постачанням та транспортуванням природного газу.

Товариство створено виключно для забезпечення суспільних потреб у природному газі, в результаті чого товариство стало заручником між позивачем, який є постачальником природного газу та вимагає своєчасних розрахунків, і споживачем, який в силу важких економічних явищ в країні не має можливості провести розрахунки за спожитий природний газ та послуг з його транспортування (розподілу). Розрахунки між кінцевим споживачем і ПАТ "Тернопільміськгаз" проводились у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 247 від 26.03.2008 року "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ ", згідно якої споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами. Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка здійснюють перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання на поточні рахунки підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам.

ПАТ "Тернопільміськгаз" є єдиною газорозподільною організацією на території м. Тернопіль та Тернопільського району та здійснює функції з транспортування газу розподільними газопроводами до кінцевого споживача, а тому здійснює суспільно важливу та стратегічну функцію в межах території ліцензійної діяльності по безперебійному та своєчасному забезпеченню споживачів природним газом відповідно до Постанови КМУ №1173 від 24.07.1998 року "Про розмежування функцій з видобування, транспортування, зберігання і реалізації природного газу", Закону України "Про ринок природного газу", Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року.

З огляду на вказані обставини, ПАТ "Тернопільміськгаз" не могло своєчасно розрахуватись, оскільки товариство не є комерційною структурою.

Крім того, контрагенти ПАТ "Тернопільміськгаз" (в даному випадку споживачі природного газу) несвоєчасно проводять свої розрахунки з підприємством за поставлений природній газ, у зв"язку з чим існує дебіторська заборгованість 75 376,0 тис. грн ( в т.ч. борг бюджетних установ - 775,0 тис. грн., заборгованість фізичних осіб за природний газ 49 105,3 тис. грн.). Також на підприємстві працює близько 205 працівників, місячний фонд оплати праці, яких складає приблизно 850,0 тис. грн.

На підтвердження скрутного фінансового становища заявник надає звіт про фінансові результати за 2015 р., перше півріччя 2016 р. та баланси станом на 31.12.2015р. та на 30.06.2016 року.

Крім того, як вбачається з Довідки ПАТ "КБ "Приватбанк" про рахунок і залишок коштів, виданої ПАТ "Тернопільміськгаз", залишок коштів на рахунку товариства №2039 станом на 01.08.2016р. становить 9616,15 грн.,

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

Отже, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання заявнику розстрочки виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки як для відповідача (боржника) при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення.

Судом враховано фінансовий стан боржника, наявність дебіторської заборгованості, яка надасть можливість здійснити погашення заборгованості після надання розстрочки, враховано, що розстрочка виконання рішення в даній справі не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, крім того, суд дійшов висновку, що розстрочка виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та встановлено обставини вжиття боржником заходів спрямованих на виконання судового рішення.

При цьому суд наголошує на тому, що надання розстрочки не звільняє від виконання судового рішення і спрямовано на зменшення негативних наслідків для боржника при одночасному досягненні інтересу для кредитора, оскільки сприяє в повному обсязі виконанню судового рішення.

Відповідно до приписів статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

На підставі викладеного, враховуючи значення товариства заявника (боржника) для населення та бюджетних організацій м. Тернополя, а також те, що здійснення дій по примусовому виконанню судового рішення може призвести до неплатоспроможності боржника в цілому та невиконання рішення суду у даній справі, прийнявши до уваги фінансовий стан боржника, інтереси як позивача, так і відповідача, суд визнає винятковими, і такими, що дають право на розстрочку, обставини, вказані заявником та з урахуванням дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, задовільняє частково заяву про розстрочку виконання судового рішення, розстрочивши виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 р. у справі № 921/894/15-г3 шляхом сплати рівними частками щомісяця строком тільки на 12 місяців, починаючи з 01.01.2017 року.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області у справі № 921/894/15-г/3 задоволити частково.

2. Виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 р. у справі № 921/894/15-г/3, яким на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001 (ідентифікаційний код 20077720) стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008 (ідентифікаційний код 21155959) - 5 981 641 грн. 19 коп. основного боргу, 5 800 450 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 1 229 830 грн. 16 коп. 3% річних, 738 402 грн. 11 коп. пені, 696 328 грн. 95 коп. штрафу та 73 055 грн. 12 коп. судового збору, розстрочити строком на 12 місяців шляхом сплати рівними частками щомісяця, а саме: 11 місяців по 1 209 975 грн. 63 коп. та останній 12 місяць - 1 209 975 грн. 65 коп., починаючи з 01 січня 2017 року.

3. Ухвалу направити заявнику, стягувачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Я.Я. Боровець