ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 грудня 2016 року Справа № 925/813/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", м. Сміла, Черкаська обл.
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року
у справігосподарського суду Черкаської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", м. Сміла, Черкаська обл.
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Сміла, Черкаська обл.
про стягнення 7 762, 67 грн. заборгованості та санкцій

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року у справі № 925/813/16 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

За змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Дотримання цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" вже зверталося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, однак, у зв'язку з тим, що скаржником не було дотримано змісту та форми касаційної скарги, ухвалою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Колегією суддів Вищого господарського суду України встановлено, що у відповідності до вимог статті 110 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року закінчився 12.10.2016 року.

Проте, вдруге касаційну скаргу скаржником було подано лише 23.11.2016 року, що підтверджується штампом поштового відділення зв'язку на конверті, а тому встановлений для оскарження судових актів строк було пропущено.

Загальний порядок поновлення пропущених процесуальних строків врегульований статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Всупереч наведеному, клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги мотивоване усуненням недоліків форми та змісту касаційної скарги, зазначених в ухвалі Вищого господарського суду України від 09.11.2016 року.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що скаржник не довів господарському суду поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки не дотримання форми та змісту касаційної скарги і повернення її скаржнику на підставі ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України не перериває перебіг цього строку та не є поважною причиною для поновлення строку, передбаченого ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, ніяких інших причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржником наведено не було.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що лише факт подання стороною клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду поновити цей строк, оскільки клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Отже, можливість вчасного подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що положення повторно поданої касаційної скарги повністю дублюють попередню редакцію касаційної скарги, яку вже було повернуто судом касаційної інстанції ухвалою від 09.11.2016 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року судом вказано, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В своєму рішенні у справі "Устименко проти України" від 29.10.2015 року Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Таким чином, виходячи з приписів процесуального закону касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 53, 86, 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року у справі № 925/813/16 - відхилити.

2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року у справі № 925/813/16 повернути скаржнику.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.О. Швець