ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016р. Справа № 914/2690/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Фід», м. Тернопіль

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс», м. Львів

про захист ділової репутації юридичної особи

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Волошин О.Я.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, представник (довіреність від 12.01.2016 р.)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Фід», м. Тернопіль звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс», м. Львів про захист ділової репутації юридичної особи.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 21.10.2016 р. призначив розгляд справи на 14.11.2016 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду, в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на сторінках інтернет-видання «Канал-24» (власником якого є відповідач) 04.07.2016 р. опубліковано матеріал під назвою «Близько 30 молодиків силою увірвалися на територію автотранспортного підприємства», а також 11.07.2016 р. опубліковано матеріал під назвою «Автопідприємство «МРІЯ Агрохолдинг» заблоковано невідомими молодиками». На думку позивача, у вказаних матеріалах законне намагання власників повернути майно названо «черговим рейдерським захопленням». Така інформація є недостовірною, є публічним звинуваченням позивача, а тому підлягає спростуванню. Таким чином, позивач просив суд визнати інформацію у матеріалах під назвою «Близько 30 молодиків силою увірвалися на територію автотранспортного підприємства» та «Автопідприємство «МРІЯ Агрохолдинг» заблоковано невідомими молодиками» недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації, а також зобовязати відповідача спростувати інформацію, викладену у вищевказаних матеріалах.

Позивач в судове засідання 20.12.2016 р. явку представника не забезпечив, через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. 50933/16 від 19.12.2016 р.) представника позивача про відкладення розгляду справи для можливості підготовки доказів.

У відповідності до ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на пятнадцять днів.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки справа розглядалася протягом двох місяців (19.10.2016 р. 20.12.2016 р.), клопотання від сторін про продовження строку розгляду спору протягом розгляду справи не надходили, у суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого ст. 69 ГПК України. Таким чином, в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи слід відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подане через канцелярію суду клопотання про припинення провадження у справі.

Згідно розяснень, які викладені у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відкриваючи провадження у справі, суд має зясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від субєктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими субєктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

З огляду на субєктний склад (позивач та відповідач є юридичними особами, відсутність автора матеріалу-фізичної особи), предмет позову (позивач звернувся із позовом про захист немайнового права (ділової репутації) юридичної особи в процесі господарювання), підстави для припинення провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України відсутні, а тому в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

У липні 2016 року на інтернет-сайті «Канал 24» (www.24tv.ua) було розміщено інформаційні матеріали під назвою «Близько 30 молодиків силою увірвалися на територію автотранспортного підприємства» (розміщено 04.07.2016 р. за адресою http://24tv.ua/blizko_ 30_ molodikiv_siloyu_ uvirvalisya _ na _ teritoriyu _ avtotransportnogo_ pidpriyemstva_ n701872) та під назвою «Автопідприємство «МРІЯ Агрохолдинг» заблоковано невідомими молодиками» (розміщено 11.07.2016 р. за адресою http://24tv.ua/ avtopidpriyemstvo _mriya_agroholdingu _zablokovano_nevidomim i_ molodikami_ n704014).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Фід» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс» про визнання інформації, викладеної у вищевказаних матеріалах недостовірною, а також зобовязання Публічного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс» спростувати інформацію, викладену у вищевказаних матеріалах.

Відповідно зі ст. 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

Статтею 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, імя (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно частини 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Як зазначено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1, відповідно до ст. ст. 94, 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 передбачено, що обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У відповідності до ст. 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств і організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене, позивач у даній справі повинен довести, що поширена відповідачем інформація у матеріалах під назвою «Близько 30 молодиків силою увірвалися на територію автотранспортного підприємства» та «Автопідприємство «МРІЯ Агрохолдинг» заблоковано невідомими молодиками» стосується саме його, поширенням такої інформації порушено особисті немайнові права позивача.

Однак, у позовній заяві відсутні посилання на фактичне порушення прав позивача з боку відповідача внаслідок розміщення публікацій на сторінці інтернет-видання «Канал 24».

Із матеріалів справи, зокрема, із матеріалів, які розміщені на сторінці інтернет-видання «Канал 24» під назвою «Близько 30 молодиків силою увірвалися на територію автотранспортного підприємства» та «Автопідприємство «МРІЯ Агрохолдинг» заблоковано невідомими молодиками» не вбачається, що інформація, яка у них викладена, має відношення як до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Фід», так і до Хоростківського АТП, не вбачається будь-якого звязку між позивачем та подіями, які відображені у поширеній інформації.

Позивач в межах строків розгляду даної справи інших належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його особистого немайнового права внаслідок поширення вищевказаної інформації не подав. Не подав позивач також і доказів, які б підтверджували, що поширена відповідачем інформація стосується саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Фід».

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, а тому в позові слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини позивача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 15, 94, 201, 277 ЦК України та ст.ст. 1, 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 20.12.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено та підписано 26.12.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.