донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

26.12.2016 справа №905/2305/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 довіреність № 10 від 31.10.2016 р.; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба", с. Рубці, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від03.10.2016 р.
у справі№ 905/2305/16 (суддя Говорун О.В.)
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба", с. Рубці, Донецька область
доЛиманської міської ради, м. Лиман, Донецька область
про визнання права власності
В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба" (далі СГ ТОВ "Дружба", позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Лиманської міської ради (далі Лиманська МР, відповідач) про визнання права власності на нежитлову будівлю "Бригадний будинок" літ. А-1, загальною площею 75,1 кв.м. що складається з тамбуру 4,6 кв.м., приміщення 15,5 кв.м., приміщення 4,9 кв.м., душової 5,5 кв.м., комори 4,0 кв.м., приміщення 40,6 кв.м., та розташована за адресою: Донецька область, Лиманський район, село Яцківка, вулиця Миру (Леніна), б. 63.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.10.2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 03.10.2016 р., позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, з урахуванням пояснень б/н від 23.12.2016 р. заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Позивач вважає, що Відділом державної реєстрації не визнається право власності СГ ТОВ "Дружба" на "Бригадний будинок", що унеможливлює проведення реєстрації права власності в Єдиному державному реєстрі, тому, на його думку, вказана обставина є обґрунтованою підставою для звернення з позовом до господарського суду про визнання права власності позивача на вказану будівлю.

Скаржник зазначає, що на момент укладення договору купівлі-продажу 52/1 від 23.05.2000 р. обмір приміщення здійснювався працівниками продавця, без залучення відповідних спеціалістів, що призвело до виникнення розбіжностей у визначенні площі зазначеної будівлі.

Також, в письмовий поясненнях б/н від 23.12.2016 р. позивач вказує на те, що в 2011 році та 2013 році на замовлення СГ ТОВ "Дружба" Комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" (далі - КП "БТІ") було виготовлено технічні паспорти, оригінали яких зберігаються на підприємстві позивача та відповідно до яких площа нежитлової будівлі "Бригадний будинок" складає 75,1 кв.м.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2016 р. сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий суддя, судді Сгара Е.В., М'ясищев А.М.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1755 від 22.12.2016 р., внаслідок припинення повноважень судді М'ясищева А.М. на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 р. про його звільнення у звязку з поданням заяви про відставку та перебуванням у відпустці судді Сгара Е.В. на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 905/2305/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.12.2016 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. головуючий суддя, судді Склярук О.І., Малашкевич С.А.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та письмових поясненнях до неї.

Також, позивачем заявлено клопотання б/н від 26.12.2016 р. про долучення до матеріалів справи належним чином засвідченої копії листа КП "БТІ" № 3448-2/0.43/01 від 13.12.2016 р., яке судовою колегією на підставі ч. 1 ст. 101 ГПК України задоволено.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2000 р. між позивачем та Колективним сільськогосподарським підприємством "Дружба" укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 52/1 (далі договір купівлі-продажу).

Відповідно до п.1 договору купівлі-продажу продавець продає, а покупець приймає у володіння належне продавцю приміщення "Бригадний будинок", загальною площею 40 кв.м., яке знаходиться за адресою, Донецька область, Краснолиманський район, село Яцьке.

Згідно з п.2 договору купівлі-продажу вартість майна складає 1200грн.

Відповідно до п.6 договору купівлі-продажу договір вважається дійсним з моменту підписання обома сторонами та діє до повного його виконання.

На виконання умов договору купівлі-продажу продавець передав, а позивач прийняв нерухоме майно загальною площею 40 кв.м., про що сторонами складений акт приймання передачі від 23.05.2000 р., який підписано представниками сторін договору купівлі-продажу без зауважень та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Яцьківської сільської ради Краснолиманського району Донецької області № 137 від 30.03.2011 р. бригадному будинку, який згідно договору купівлі-продажу від 23.05.2000 р. належить СГ ТОВ "Дружба" присвоєно поштову адресу, село Яцьківка, вул.Леніна, 63.

Згідно з рішенням Яцьківської сільської ради Донецької області "Про перейменування вулиць і провулків населених пунктів Яцьківської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, назви яких містять символіку комуністичного режиму" №VI/65-452 від 30.10.2015 р., вулицю Леніна перейменовано на вулицю Миру.

29.06.2011 р. КП "БТІ" виготовлено, станом на 29.06.2011 р., технічний паспорт на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, село Яцьківка, вул. Леніна, 63.

Згідно зазначеного технічного паспорту, загальна площа нерухомого майна становить 75,1 кв.м.

Відповідно до довідки КП "БТІ" № 1822-18/0.46/01 від 19.07.2016 р. станом на 29.10.2013 р. обєкт нерухомого майна нежитлова будівля бригадний будинок, розташований за адресою Донецька область, село Яцьківка, вул.Миру (Леніна), буд.63, загальна площа складає 75,1 кв.м. Враховуючи дані первинної інвентаризації, що проводилась у липні 2000 року, станом на 29.10.2013 р., змін, реконструкцій, переобладнань на об'єкті не проводилося.

23.09.2015 р. позивач звернувся із запитами до Державної реєстраційної служби України та відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в яких просив повідомити, зокрема, чи можливо, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем право власності на будівлю "Бригадного будинку", загальною площею 40 кв.м., яке виникло за договором купівлі-продажу, укладеного в простій письмовій формі.

23.10.2015 р. Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було надано відповідь № 3-16-1028, відповідно до якої позивачу роз'яснено право звернення до органу держаної реєстрації прав за місцем знаходження об'єкту нерухомого майна та можливості оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Також позивач звертався з запитом до відділу Державної реєстрації Лиманської міської ради Донецької області щодо надання інформації про можливість зареєструвати за позивачем майно, на яке він просить визнати право власності, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до відповіді Відділу Державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради № 17-25/144 від 05.07.2016 р. зареєструвати право власності на спірне майно на підставі договору, який не зареєстрований в БТІ, неможливо.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 29.09.2016 р., відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, село Яцьківка, вул.Леніна, буд.63, відомості відсутні.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ЦК підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини.

Право власності може набуватися різними способами, які поділяють на дві групи: первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на зазначені норми, позивач повинен довести належними та допустимими доказами ті обставини, з якими чинне законодавство пов'язує підстави набуття ним права власності на спірне майно, а також обставини щодо оспорення або невизнання цього права відповідачем.

За приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, подання власником позову про визнання за ним права власності на майно можливе за умови наявності сумнівів щодо належності йому цього майна в інших осіб, які не перебувають з власником у зобов'язальних правовідносинах, про що дійшов висновку Верховний Суд України у постанові від 23.12.2014 р. у справі №5011-74/9393-2012.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 20.06.2011 р. у справі № 3-54гс11; від 20.06.2011 р. у справі № 3-55гс11; від 20.06.2011 р. у справі № 3-60гс11; від 20.06.2011 р. у справі № 3-61гс11; від 12.09.2011 р. у справі № 3-78гс11; від 03.10.2011 р. у справі № 3-100гс11; від 10.10.2011 р. у справі № 3-105гс11; від 10.10.2011 р. у справі № 3-109гс11, відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об'єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва суб'єкту господарювання у зв'язку з ненаданням ним необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюваним правочином права власності на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004 р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як зазначено вище, договір купівлі-продажу укладений 23.05.2000 р.

Статтею 4 ЦК УРСР передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина 4 вказаної статті).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Статтею 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначена система органів та субєкти, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав. Згідно з ч.2 зазначеної статті виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор самостійно приймає рішення.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду про право власності на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.

Отже, Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регулює відносини що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Належних та допустимих доказів звернення позивача із заявою до відповідного органу державної реєстрації в порядку, визначеному чинним законодавством, матеріали справи не містять.

Також, в матеріалах справи відсутнє рішення державного реєстратора за результатом розгляду заяви позивача про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю "Бригадний будинок", яке може бути оскаржено у судовому порядку.

Крім того, позивачем не обґрунтовано наявність розбіжностей між договором купівлі-продажу та технічним паспортом № 55-457 від 29.06.2011 р. у визначенні площі зазначеної нежитлової будівлі.

З огляду на наведене, позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі КП "БТІ" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, а також про залучення до участі у справі Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, які господарським судом Донецької області на законних підставах залишені без задоволення з огляду на відсутність належних підстав для здійснення таких процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" на рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2016 р. у справі № 905/2305/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2016 р. у справі № 905/2305/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_3