ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року Справа № 904/8819/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 10/35 від 30.08.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № б/н від 17.10.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Центральної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2016 року у справі № 904/8819/16

за позовом Управління житлово-комунального господарства Центральної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", м. Дніпро

про стягнення 12 275,18 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Управління житлово-комунального господарства Центральної районної у місті Дніпрі ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" про стягнення 12 275,18 грн. збитків, спричинених в результаті завищення обсягів виконаних підрядних робіт.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2016 року (головуючий суддя Воронько В.Д.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що за Договором підряду № П-151 від 09.12.2011 Замовником було підписано ОСОБА_1 виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та Довідки про вартість робіт форми КБ-3, а отже ці роботи було фактично прийнято в повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням Управління житлово-комунального господарства Центральної районної у місті Дніпрі ради звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення.

При цьому скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в результаті планової перевірки фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради за період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року, проведеної Дніпропетровською обєднаною державною фінансовою інспекцією у січні березні 2015 року, та за результатами зустрічної перевірки ТОВ "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" було встановлено завищення з боку відповідача вартості виконаних робіт, що призвело до матеріальної шкоди (збитків), нанесених бюджету Кіровського району м. Дніпропетровська. Даний факт підтверджується актом ревізії від 14.04.2015 року №840-21/010.

ОСОБА_3 з актом ревізії від 14.04.2015 №840-21/010 перевіркою договорів та первинних документів до них встановлено порушення чинного законодавства на загальну суму 12 275,18 грн. за договором підряду № П-151 від 09.12.2011, укладеним між Управлінням житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради та ТОВ "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", від 09.12.2011 року № П-151 на поточний ремонт асфальтового покриття дворів по вул. Леніна, 44а, вул. Свердлова, 17, пл. Петровського 1, а саме не підтверджено первинними документами транспортні та заготівельно-складські витрати в складі загальної ціни на матеріали у сумі 5 484,13 грн. та витрати на перевезення сміття на суму 1088,00грн.; за результатами проведеного обстеження виконаних робіт встановлено, що фактичний обсяг виконаних робіт за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 44а, не відповідає даним акту приймання виконаних будівельних робіт №12/524 за грудень 2011 року. Завищення обсягу робіт складає 2775,01грн.

Таким чином, в результаті завищення відповідачем вартості виконаних робіт за вищезазначеним договором бюджету Кіровського району нанесено матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 12 275,18 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 22.12.2016 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

09.12.2011 року між сторонами спору було укладено договір № П-151, згідно з яким відповідач зобов'язався на замовлення позивача надати послуги з поточного ремонту асфальтового покриття дворів по вулиці Леніна.44а, вулиці Свердлова, 17 та площі Петровського, 1 у м. Дніпропетровську, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити роботи. (а.с.65).

ОСОБА_3 з пунктом 2.1. договору ціна послуг за цим договором складає 93 965,00 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору послуги мають бути виконані в строк до 31.12.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2011 року між сторонами було підписано акт № 12/524 приймання виконаних будівельних робіт на суму 29 221,00 грн., який підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств. (а.с.66).

Позивач оплатив виконані роботи у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 338 від 21.12.2011 року на суму 29 221,00 грн.

У січні - березні 2015 року Дніпропетровською об'єднаною державною фінансовою інспекцією було здійснено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління ЖКГ Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради за період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року та зустрічну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС".

В результаті перевірки було встановлено завищення з боку відповідача виконаних робіт на суму 12 275,18 грн., про що зазначено в акті ревізії від 14.04.2015 №840-21/010 (а.с.13-60).

ОСОБА_3 з актом ревізії від 14.04.2015 №840-21/010 перевіркою договорів та первинних документів до них встановлено порушення чинного законодавства на загальну суму 12 275,18 грн. за договором підряду № П-151 від 09.12.2011, укладеним між Управлінням житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради та ТОВ "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на поточний ремонт асфальтового покриття дворів по вул. Леніна, 44а, вул. Свердлова, 17, пл. Петровського 1, а саме не підтверджено первинними документами транспортні та заготівельно-складські витрати в складі загальної ціни на матеріали у сумі 5 484,13 грн. та витрати на перевезення сміття на суму 1088,00грн. За результатами проведеного обстеження виконаних робіт встановлено, що фактичний обсяг виконаних робіт за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 44а, не відповідає даним акту приймання виконаних будівельних робіт №12/524 за грудень 2011 року. Завищення обсягу робіт складає 2775,01грн.

18.05.2015 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було позивачу направлено вимогу за №04-06-05-15/4252 про усунення порушень, згідно з якою позивача зобов'язано усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями у встановленому законодавством порядку (а.с.61-64).

26.05.2015 року позивачем було направлено відповідачу лист за №11/19 щодо відшкодування Управлінню житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради збитків в розмірі 12 275,18 грн.(а.с.69).

Листом від 04.06.2015 року №148 відповідач повідомив про відмову відшкодовувати зазначені збитки.(а.с.70).

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначений договір № П-151 від 09.12.2011 року є договором підряду.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду (ст. 317 ГК України).

Правовідносини по укладанню зазначеного договору регулюються параграфом 1 глави 61 ЦК України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору підряду, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що спірний договір недійсним не визнавався, у передбачений законодавством або умовами договору спосіб не розривався, заяв про відсутність наміру продовження його дії сторони один одному не подавали, а тому цей договір на час звернення позивача з позовом до суду і на час розгляду справи був чинним, тобто відповідач мав всі належні підстави для виконання своїх зобов`язань за договором та надання послуг позивачу.

Уклавши договір підряду сторони взяли на себе обов'язок виконання певних зобов'язань.

Пунктами 5.1 та 5.2 договору передбачено, здача - приймання робіт за договором здійснюється шляхом підписання сторонами акта виконаних підрядних робіт та довідки про вартість робіт. Недоліки у виконаних роботах, виявлені в процесі їх приймання, що виникли з вини підрядника, повинні бути усунені ним протягом визначених строків.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було виконано умови договору у повному обсязі, що підтверджується актом № 12/524 приймання виконаних будівельних робіт на суму 29 221,00 грн., який підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств. (а.с.66).

При цьому, матеріали справи не містять доказів в підтвердження предявлення позивачем відповідачу зауважень щодо наявності будь-яких відступів від умов договору, у тому числі щодо вартості та обсягу виконаних робіт.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на акт Державної фінансової інспекції України від 14.04.2015 року №840-21/010, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Акт ревізії Державної фінансової інспекції України, на який посилається позивач як на доказ невідповідності обсягів наданих йому послуг, не встановлює в розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставин, які не потребують доказування.

З акта ревізії від 14.04.2015 року не вбачається, яким чином визначено перелік та об'єм завищених робіт, як розрахована їх вартість.

Пунктом 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550 (далі - Порядок) передбачено, що актом ревізії є документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати; заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У цьому випадку акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії) не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 року у справі № 21-237а13).

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо не підтвердження первинними документами вартості транспортних та заготівельно-складських витрат, оскільки підприємство відповідача здійснювало роботи на підставі Договору підряду № П-151 від 09.12.2011р., згідно умов якого ціна вартості послуг складала 93 965,00 грн. та була твердою договірною ціною. Виходячи з п. 3.3.9 ДБН Д. 1.1-1-2000 «При твердій договірній ціні взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обємів робіт та їх вартості, обумовленої в договірній ціні». Таким чином, прийнявши до уваги те, що дана договірна ціна включала в себе і вартість транспортних витрат, то підтвердженням цих витрат, є прийняті Замовником роботи. Крім того, виконати такого виду роботи без їх доставки до місця улаштування покриття фізично неможливо, оскільки асфальтобетонна суміш є не складуємим матеріалом.

Фактичне виконання робіт позивачем не оспорюється.

ОСОБА_3 Держбуду України від 02.12.2004р. № 7/8-1555 «Про заготівельно-складські витрати» при складанні інвесторської кошторисної документації вартості матеріальних ресурсів враховуються заготівельно-складські витрати, призначені на утримання заготівельних служб (контори і відділи постачання, управління виробничо-технологічної комплектації будівельно-монтажних організацій) та матеріальних базових складів, а також витрат, пов'язаних з важко усуненими втратами і псуванням матеріалів при їх транспортуванні та зберіганні на складах. Кошти на покриття цих витрат визначаються у відсотках, рекомендованих Держбудом (п.3.1.10.13 ДБН Д.1.1- 1-2000), до кошторисної вартості передбачених у кошторисах матеріальних ресурсів.

Відповідно до п. 3.1.10.12, п. 3.1.10.13 Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27 серпня 2000 року N 174 витрати на доставку матеріальних ресурсів обчислюються або калькуляційним методом, або за усередненими показниками вартості транспортних витрат на 1 т відповідного будівельного вантажу за середньою відстанню перевезень, що надаються Держбудом.

У складі кошторисної вартості матеріальних ресурсів враховуються заготівельно-складські витрати, призначені для покриття витрат будівельних організацій на утримання апарату заготівельних служб (контори і відділи постачання, управління виробничо-технологічної комплектації будівельно-монтажних організацій) та матеріальних базових складів, а також витрат, зв'язаних з втратами, які важко усуваються, і псуванням матеріалів при їх транспортуванні та зберіганні на складах. Ці витрати розраховуються за відсотком, рекомендованим Держбудом, до кошторисної вартості матеріалів франко-приоб'єктний склад і є лімітом коштів на відшкодування цих витрат підрядника.

Відповідно до пункту 3.2.5.2 ДБН Д.1.1-1-2000 при складанні договірної ціни заготівельно-складські витрати можуть визначатися або на підставі калькулювання зазначених витрат виходячи з їх структури, обсягів матеріальних ресурсів, які зберігаються на складах і застосовуються на будівництві, потужності організації та обсягів робіт на цьому будівництві, або за домовленістю сторін за усередненими показниками, передбаченими в інвесторської кошторисної документації, що обумовлюється договором.

Якщо на стадії проведення взаєморозрахунків відповідно до умов договору кошти на покриття зазначених витрат визначаються за відсотковими показниками, рекомендованими Держбудом, базою для їх обчислення є відповідна вартість матеріальних ресурсів, необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва, в тому числі і тих матеріальних ресурсів, що не зберігаються на складах (розчин, бетон, асфальтобетон, щебінь тощо).

За доводами відповідача зазначені витрати були понесені і враховані в кошторисній документації та при прийнятті виконаних робіт.

Таким чином, скаржником не доведено, що відповідачем заготівельно-складські витрати включено до вартості виконаних підрядних робіт у розмірі, який не передбачено чинними нормативно-правовими актами.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Дане правило застосовується і до відшкодування позадоговірної майнової шкоди, визначеної статтею 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ОСОБА_3 положень вказаної статті відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкідливих наслідків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди.

Таким чином, для задоволення позовних вимог в обовязковому порядку необхідно встановити протиправну поведінку ТОВ "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", наявність шкідливих наслідків та причинний зв'язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність обставин, які б свідчили про спричинення відповідачем збитків позивачу.

За вказаних обставин в діях відповідача відсутній склад правопорушення, необхідний для покладення на нього відповідальності за завдані збитки, а тому господарський суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як зазначено у пункті 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

У зв'язку з чим, господарським судом підставно не вирішувалась по суті подана відповідачем заява про застосування позовної давності.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 104 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Центральної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2016 року у справі № 904/8819/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 23.12.2016 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.А. Сизько