ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.12.2016 Справа №905/2912/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, ,

до відповідача, Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 89981,13 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №51юр-539/16 від 23.09.2016р. до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 89981,13 грн., у тому числі: боргу за реактивну електроенергію у розмірі 2757,74 грн., спожиту за січень 2015р.-квітень 2016р., суму 3% річних у розмірі 7885,07 грн., нарахованих у період з 01.01.2015р.-30.04.2016р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у вересні 2014р.-грудні 2015р., реактивної електроенергії, спожитої в січні 2015р.-березні 2016р., суму інфляційних у розмірі 79338,32 грн., нарахованих за період з 01.01.2015р.-30.04.2016р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у вересні 2014р.-листопаді 2015р., реактивної електроенергії, спожитої у січні 2015р.-березні 2016р.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2912/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 10.10.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2912/16.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання електричної енергії №58 від 01.10.2009р. із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості реактивної електроенергії по рахункам за січень 2015р.-квітень 2016р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат за зобов'язаннями січня 2015р.-березня 2016р., а також несвоєчасне виконання зобов'язань з оплати вартості активної електроенергії по рахункам за вересень 2014р.-грудень 2015р., внаслідок чого виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат за ними.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок ціни позову, у копіях: договір про постачання електричної енергії №58 від 01.10.2009р. разом із додатковими угодами №б/н від 27.08.2013р., №б/н від 23.12.2014р., №б/н від 29.12.2014р., додатком №5 «Порядок розрахунків» до нього; акти прийняття-передавання товарної продукції за січень 2015р.-квітень 2016р.; рахунки за активну електроенергію №02/58 за січень-жовтень2015р.; рахунки за реактиви №02/58 за січень 2015р.; рахунки за послуги по перетіканню реактивної енергії №02/58 за лютий 2015р.-квітень 2016р.; довіреності на представників відповідача; документи, що підтверджують правовий статус підприємства відповідача та позивача; довіреності на представників позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику», Правила користування електричною енергією.

03.11.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області надано письмові пояснення №б/н від 03.11.2016р., у яких надано інформацію стосовно встановлення тарифу вартості спірної електроенергії в розмірі, визначеному у відповідних рахунках та актах прийому-передачі; повідомлено про відсутність на розгляді у іншого суду даних позовних вимог.

До пояснень додано у копіях: лист №2296 від 20.10.2016р., акт звірки боргу за спожиту електроенергію станом на 01.10.2016р. №б/н від 20.10.2016р., акти прийняття-передавання товарної продукції за вересень-грудень 2014р., рахунки за активну електроенергію №02/58 за період вересень-грудень 2014р., листопад-грудень 2015р., рахунки за реактиви №02/58 за період вересень-грудень 2014р., додатки №1 до наказів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» щодо встановлення для відповідача роздрібних тарифів на електроенергію відповідно до постанов НКРЕКП №1149 від 27.08.2014р., №24 від 24.09.2014р., №181 від 28.10.2014р., №380 від 25.11.2014р., №2654 від 28.10.2015р., №2875 від 26.11.2015р.

06.12.2016р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н б/д, до якого додано у копіях: лист Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» №19 Э3/ від 30.12.2015р. на адресу директора з продажу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» разом з додатком до листа КП «Компанія «Вода Донбасу» «Розподіл погашення заборгованості за спожиту електроенергію Доноблдержадміністрації», банківські виписки, супровідний лист Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» №2296 від 20.10.2016р. на адресу директора Красноармійського РПУ КП «Компанія «Вода Донбасу» разом з актом звірки боргу за спожиту електроенергію між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та КП «Компанія «Вода Донбасу» станом на 01.10.2016р.

06.12.2016р. представником відповідача електронною поштою надіслано копію відзиву №2606 від 05.12.2016р. на позовну заяву, у якому останній визнає заборгованість за послуги наданої реактивної енергії на суму 2757,74 грн.; вказано, що на підставі протокольного рішення №20/4555 від 22.01.2016р. сплачено 36897,04 грн. за спожиту активну електроенергію за спірним договором за листопад 2015р. та за січень-жовтень, грудень 2015р. суму у розмірі 286814,85 грн. згідно протокольного рішення №20/4819 від 22.01.2016р. шляхом відшкодування із держбюджету пільг та субсидій, з огляду на що вважає, що підстав застосування ч.2 ст.625 ЦК України за період надання послуг січень-грудень 2015р. у позивача немає; зазначено, що згідно контррозрахунку 3% річних становлять 1800,07 грн. та інфляційні витрати 36129,59 грн.

До відзиву додано у копіях: контррозрахунок 3% річних по справі №905/2912/16, контррозрахунок інфляційних по справі №905/2912/16, спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію №20/4819 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, зведений реєстр актів звіряння та договорів для погашення заборгованості з пільг і субсидій на централізоване перерахування субвенції за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 (зі змінами та доповненнями), довіреність на представника відповідача; господарське сповіщення №3551 (№2855) від 30.12.2015р., додаток до листа КП «Компанія «Вода Донбасу» «Розподіл погашення заборгованості за спожиту електроенергію Доноблдержадміністрації».

06.12.2016р. відповідачем електронною поштою надіслано копію клопотання №2605 від 05.12.2016р. про відстрочення виконання рішення строком на 1 рік, до якого додано у копіях: інформація про організаційну структуру КП «Компанія «Вода Донбасу» станом на 01.01.2015р., протокол засідання №17/06-14 від 15.07.22014р. експертної комісії з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій, довідка департаменту житлово комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації №07/380 від 16.10.2014р. про порушення нормальних умов життєдіяльності населення Донецької області, щодо забезпечення питного водопостачання, довідки головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області №12/10/4841 від 29.07.2014р., №12/10/5942 від 19.11.2014р. щодо класифікації надзвичайних ситуацій, додаток «Кількість, назва і чисельність мешканців населених пунктів, в яких порушувалась життєдіяльність населення більше 3 діб (тис. чол.) з 04.06.2014р.», супровідний лист Управління з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи №01/35 299 від 06.10.2014р. на адресу директорів департаментів облдержадміністрації (за списком), начальників обласних управлінь, організацій, установ, територіальних підрозділів центральних органів виконавчої влади (за списком), протокол засідання обласної комісії з питань техногенно екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №8 від 24.09.2014р., експертний висновок №8 2014 Державної служби України з надзвичайних ситуацій №03 14789/162 від 22.10.2014р., перелік пошкоджених обєктів КП «Компанія «Вода Донбасу» в результаті збройного конфлікту станом на 01.08.2016р., постанова правління НБУ від 06.08.2014р. №466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», витяг з сайту Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» «Робота Укрпошти в Донецькій та Луганській областях», висновок Донецької Торгово промислової палати №2005/12.12. 03 від 03.07.2014р., сертифікат (висновок) №1736 про настання обставин непереборної сили Торгово промислової палати України №5268/05 4 від 25.11.2014р., сертифікат (висновок) №1735 про настання обставин непереборної сили Торгово промислової палати України №5270/05 4 від 25.11.2014р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р., на 30.06.2016р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р., за І півріччя 2016р., довідка Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» №06/1351 від 20.10.2016р. щодо заборгованості станом на 01.10.2016р., лист прокуратури Донецької області №17/1/2 69 від 03.07.2015р. на адресу генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу», телефонограма №59 від 21.07.2016р. Департаменту житлово комунального господарства облдержадміністрації на адресу керівника підприємства, розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на послугу з водовідведення, що надана споживачам, які є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на послугу з водопостачання, що надана населенню, розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на послугу з водопостачання, що надана споживачам, які є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на послугу з водовідведення, що надана населенню, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2869 від 26.11.2015р. «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Компанія «Вода Донбасу», структура тарифу на централізоване водовідведення Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», структура тарифу на централізоване водопостачання Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу».

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.12.2016р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/2912/16 на 15 днів по 22.12.2016р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання позивача.

07.12.2016р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано оригінали клопотання №2605 від 05.12.2016р. про надання відстрочки виконання рішення строком на 1 рік та відзиву №2606 від 05.12.2016р. на позовну заяву, які були надіслані 06.12.2016р. електронною поштою, з додатками.

21.12.2016р. відповідачем на електронну адресу суду надіслано копію доповнення №2719 від 21.12.2016р. до відзиву на позовну заяву, у якому пояснено, що спільне протокольне рішення №20/4555 від 16.12.2015р. не надано в матеріали справи, так як пільги і субсидії в грудні 2015р. були зараховані на підставі наданих розрахунків по пільгам і субсидіям в Департамент житлово-комунального господарства Донецької облдержадміністрації без прямого перерахування коштів на розрахунковий рахунок КП «Компанія «Вода Донбасу»; звернуто увагу, що однією із сторін означеного спільного протокольного рішення є ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», у якого знаходиться його оригінал; зазначено, що на підставі листа КП «Компанія «Вода Донбасу» №19 Э3/ від 30.12.2015р. про розподіл коштів позивач та відповідач зарахували оплату 31.12.2015р. за електроспоживання листопада 2015р. в сумі 36897,04 грн., що підтверджено позивачем в розрахунку ціни позову.

До доповнення до відзиву додано копії листа Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» №19 Э3/ від 30.12.2015р. на адресу директора з продажів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» «Розподіл оплати» разом із додатком «Розподіл погашення заборгованостей за спожиту електроенергію Доноблдержадміністрації» у грудні 2015р. за листопад 2015р. до нього.

22.12.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано заперечення б/н б/д на клопотання про надання відстрочки виконання рішення, у якому останній просить відмовити відповідачу у задоволенні означеного звернення, посилаючись на особливий статус підприємства та власне скрутне фінансове становище; зазначено, що надання відповідачу відстрочки призведе до збільшення заборгованості ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» перед ДП «Енергоринок» за електричну енергію, у вигляді нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних витрат, тобто потягне грошові витрати для позивача, погіршить його фінансове становище; при невиконанні обовязків перед ДП «Енергоринок» доля коштів, що перераховується на поточний рахунок енергопостачальника відповідно до постанови НКРЕКП «Про алгоритм перерахування коштів», знижується до нуля, що призводить до неможливості виконувати позивачем свої зобовязання з виплати заробітної плати та сплати податків; вказано, що частина електричних мереж позивача знаходиться на території проведення антитерористичної операції, у звязку з чим останній несе збитки, зумовлені несплатою споживачів та необхідністю направлення додаткових коштів на відновлення пошкоджених електричних мереж; зазначено, що відповідачем не надано жодного обґрунтування надання відстрочки виконання рішення саме на 1 рік; звернуто увагу на великому рівні інфляції в Україні, що призведе до знецінення грошових коштів за період відстрочки виконання рішення.

До заперечень додано у копіях: акт звіряння заборгованості між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» та Державним підприємством «Енергоринок» станом 01.09.2015р., довідки Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» №15/1247 від 14.09.2016р. по ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про відхилення основних показників енергозбутової діяльності за 2016р. та №15/1246 від 14.09.2016р. про стан дебіторської заборгованості ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на 01.09.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 22.12.2016р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні; заперечив проти задоволення клопотання відповідача №2605 від 05.12.2016р. про відстрочення виконання рішення строком на 1 рік, посилаючись на власне скрутне фінансове становище.

Представник відповідача у судове засідання 22.12.2016р. не зявився; причин неявки не повідомив.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

01.10.2009р. між Відкритим акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» (нині-Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» та далі-Постачальник) та Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (Споживач), укладено договір про постачання електричної енергії №58, згідно з яким Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача із загальною (за всіма обєктами) приєднаною потужністю 116,1 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (р.1 договору з урахуванням додаткової угоди №б/н від 27.08.2013р. до договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.5 договору в редакції додаткової угоди №б/н від 23.12.2014р. до договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

За умовами вказаного договору Постачальник, зокрема, зобов'язався постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 Договору; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання на межах, визначених додатком №2 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» до цього договору; із дотриманням на межі балансової належності електромереж Постачальника граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (п.2.2.2 договору), а Споживач зобов'язався, зокрема, оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №3 «Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії» та додатка №5 «Порядок розрахунків» до цього договору (п.2.3.4 договору) та здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії» до цього договору (п.2.3.5 договору).

Пунктом 1 додатку №5 «Порядок розрахунків» до означеного правочину розрахунковим вважається період з 00 годин 25 числа місяця, попереднього розрахунковому, до 24-00 годин 24 числа поточного місяця.

Відповідно до п.9 вказаного додатку №5, порядок зняття показів розрахункових приладів обліку реактивної енергії та розрахунку плати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюється додатками №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» і №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору. За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для здійснення плати за перетікання реактивної електроенергії.

Відповідно до п.10 додатку №5 до договору остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється Споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки Постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Для проведення остаточного розрахунку Споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі за місцем надання звіту про обсяги спожитої електроенергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені договором. У разі неявки Споживача (уповноваженого представника Споживача) для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана в договорі. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.

За визначенням п.5 означеного додатку до договору сума платежу при остаточному розрахунку визначається виходячи з тарифів, що діяли на кінець розрахункового періоду та фактичного обсягу, згідно даних оформленого між Постачальником та Споживачем «Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» (додаток №10 до договору) та інших умов договору, з урахуванням сум та призначення платежів, що надійшли від Споживача.

Матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції, зокрема, за січень 2015р.-квітень 2016р., що підписані сторонами та скріплені печатками.

Згідно даних актів обсяги перетікання реактивної електроенергії наступні:

- у січні 2015 року 2434 кВАр/год на суму 157,46 грн., генерація реактивної електроенергії - 9 кВАр/год на суму 2,06 грн.;

- у лютому 2015 року - 2608 кВАр/год на суму 170,88 грн., генерація реактивної електроенергії - 7 кВАр/год на суму 1,62 грн.;

- у березні 2015 року 2385 кВАр/год на суму 161,69 грн., генерація реактивної електроенергії - 4 кВАр/год на суму 0,96 грн.;

- у квітні 2015 року 2539 кВАр/год на суму 176,23 грн., генерація реактивної електроенергії - 8 кВАр/год на суму 1,96 грн.;

- у травні 2015року 2057 кВАр/год на суму 141,49 грн., генерація реактивної електроенергії 5 кВАр/год на суму 1,21 грн.;

- у червні 2015 року 2533 кВАр/год на суму 195,07 грн., генерація реактивної електроенергії 2 кВАр/год на суму 0,54 грн.;

- у липні 2015 року 2618 кВАр/год на суму 204,44 грн., генерація реактивної електроенергії 2 кВАр/год на суму 0,54 грн.;

- у серпні 2015 року 1411 кВАр/год на суму 109,76 грн., генерація реактивної електроенергії 1 кВАр/год на суму 0,28 грн.;

- у вересні 2015 року 2529 кВАр/год на суму 197,88 грн., генерація реактивної електроенергії 82 кВАр/год на суму 22,69 грн.;

- у жовтні 2015 року 2296 кВАр/год на суму 167,05 грн., генерація реактивної електроенергії 47 кВАр/год на суму 12,31 грн.;

- у листопаді 2015 року 2436 кВАр/год на суму 186,79 грн., генерація реактивної електроенергії 11 кВАр/год на суму 3,00 грн.;

- у грудні 2015 року 2317 кВАр/год на суму 173,09 грн., генерація реактивної електроенергії 11 кВАр/год на суму 2,93 грн.;

- у січні 2016 року 1926 кВАр/год на суму 144,95 грн., генерація реактивної електроенергії 12 кВАр/год на суму 3,20 грн.;

- у лютому 2016 року - 2781 кВАр/год на суму 210,88 грн., генерація реактивної електроенергії 8 кВАр/год на суму 2,16 грн.;

- у березні 2016 року 2640 кВАр/год на суму 200,80 грн., генерація реактивної електроенергії 2 кВАр/год на суму 0,54 грн.;

- у квітні 2016 року 3203 кВАр/год на суму 239,99 грн., генерація реактивної електроенергії 1 кВАр/год на суму 0,26 грн.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені рахунки за ці послуги у зазначеному обсязі відповідно до договору про постачання електричної енергії №58 від 01.10.2009р., у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1. ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2. ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, забезпечив відповідачеві у період з січня 2015р. по квітень 2016р. перетікання реактивної електричної енергії, з урахуванням її генерації, в обсязі 38925 кВАр/год, на загальну суму 2894,71 грн., а відповідач прийняв таке без заперечень, що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

Рахунок на оплату:

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у січні 2015р. на суму 159,52 грн. отримано відповідачем 26.01.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у лютому 2015р. на суму 172,50 грн. отриманий відповідачем 25.02.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у березні 2015р. на суму 162,65 грн. отриманий відповідачем 25.03.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у квітні 2015р. на суму 178,19 грн. отриманий відповідачем 27.04.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у травні 2015р. на суму 142,70 грн. отриманий відповідачем 25.05.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у червні 2015р. на суму 195,61 грн. отриманий відповідачем 25.06.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у липні 2015р. на суму 204,98 грн. отриманий відповідачем 27.07.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у серпні 2015р. на суму 110,04 грн. отриманий відповідачем 25.08.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у вересні 2015р. на суму 220,57 грн. отриманий відповідачем 25.09.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у жовтні 2015р. на суму 179,36 грн. отриманий відповідачем 27.10.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у листопаді 2015р. на суму 189,79 грн. отриманий відповідачем 25.11.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у грудні 2015р. на суму 176,02 грн. отриманий відповідачем 25.12.2015р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у січні 2016р. на суму 148,15 грн. отримано відповідачем 25.01.2016р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у лютому 2016р. на суму 213,04 грн. отриманий відповідачем 25.02.2016р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у березні 2016р. на суму 201,34 грн. отриманий відповідачем 25.03.2016р.;

перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, у квітні 2016р. на суму 240,25 грн. отриманий відповідачем 25.04.2016р., про що свідчать відповідні відмітки на цих документах.

Доказів протилежного суду не надано, відповідачем дане не заперечується.

Повноваження особи, що здійснила приймання перелічених документів від імені Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» підтверджено довіреностями останнього №03-118 від 16.12.2013р., №03-100 від 19.12.2014р., №03-114 від 28.12.2015р.

Відповідно до п.10 вищеозначеного додатку №5 до договору остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється Споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки Постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Одночасно п.6.11 ПКЕЕ встановлено, що тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті.

Відтак, означене положення додатку №5 до договору не суперечить приписам чинного законодавства у сфері спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за перетікання реактивної електроенергії повинно бути вчинено у термін протягом 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Тобто, сплата за зобов'язанням січня 2015р. повинна бути здійснена: не пізніше 09.02.2015р.;

лютого 2015р. - не пізніше 12.03.2015р.;

березня 2015р. - не пізніше 08.04.2015р.;

квітня 2015р. - не пізніше 14.05.2015р.;

травня 2015р. - не пізніше 09.06.2015р.;

червня 2015р. - не пізніше 10.07.2015р.;

липня 2015р. - не пізніше 10.08.2015р.;

серпня 2015р. - не пізніше 08.09.2015р.;

вересня 2015р. - не пізніше 09.10.2015р.;

жовтня 2015р. - не пізніше 10.11.2015р.;

листопада 2015р. - не пізніше 09.12.2015р.;

грудня 2015р. не пізніше 14.01.2016р.;

січня 2016р. - не пізніше 08.02.2016р.;

лютого 2016р. - не пізніше 12.03.2016р.;

березня 2016р. - не пізніше 08.04.2016р.;

квітня 2016р. - не пізніше 12.05.2016р.

Разом з цим, відповідач розрахунки за послуги з перетікання реактивної електроенергії у визначений спірний період у повному обсязі та належним чином не здійснив, у зв'язку з чим порушив строки обумовлені сторонами у договорі.

Приймаючи до уваги відомості представлені позивачем, що не спростовані у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, відповідач частково розрахувався за надану у січні 2015р. реактивну електроенергію у розмірі 136,97 грн., у звязку з чим у нього утворилась заборгованість з послуг по перетіканню реактивної електроенергії в січні 2015р. квітні 2016р. у сумі 2757,74 грн.

Так, приймаючи до уваги викладені обставини справи, вбачається, що позивачем належним чином доведено факт виконання обов'язку щодо перетікання реактивної електроенергії протягом січня 215р.-квітня 2016р. вартістю у вищенаведених розмірах та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, цього грошового зобов'язання належним чином у встановлені договором строки.

Зі змісту відзиву №2606 від 05.12.2016р. на позовну заяву, відповідачем суму основного боргу за реактивну електроенергію, з урахуванням її генерації, спожиту у січні 2015р.-квітні 2016р. в сумі 2757,74 грн. визнано у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково. При цьому, згідно ч.6 цієї статті суд не приймає визнання позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України, визнання позову відповідачем є підставою для прийняття рішення про задоволення позову за умови, якщо дії відповідача не суперечать законодавству і не порушують охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову опосередковано належною письмовою формою, визначеною ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, визнання позову здійснено уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою ОСОБА_2 (на підставі довіреності №03-48 від 18.12.2015р.).

По-третє, сторонами у розглядуваних правовідносинах є лише позивач та відповідач, отже, судом не вбачається підстав для порушення прав і обов'язків інших осіб внаслідок визнання відповідачем грошових вимог позивача за вказаними правовідносинами.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.2.1 договору сторони обумовили відповідальність, яка полягає у наступному: за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4-2.3.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №5 «Порядок розрахунків» до цього договору Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі, обумовленому додатком №5 «Порядок розрахунків» до цього договору за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 79338,32 грн. (нарахування здійснено загалом у період з 01.02.2015р. по 30.04.2016р. за невиконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії за січень 2015р.-березень 2016р., виходячи з суми боргу (за кожним зобовязанням місяця), що існувала на перший день місяця, в якому платіж мав бути здійснений і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція/дефляція, та у період з 01.01.2015р. по 31.01.2016р. за невиконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії за вересень 2014р.-листопад 2015р. у такий самий спосіб, з урахуванням проведених оплат).

3% річних 7885,07 грн. (фактично нараховані загалом за період з 10.02.2015р. по 30.04.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті реактивної електроенергії спожитої у січні 2015р.-березні 2016р., та за період з 01.01.2015р. по 17.02.2016р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у вересні 2014р.-грудні 2015р. щодо кожної із сум та у проміжку часу відносно них згідно наданого розрахунку з урахуванням проведених оплат та дня фактичної оплати).

З матеріалів справи слідує, що частину вартості спожитої активної електроенергії за спірним договором протягом січня-грудня 2015р. погашено з коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» на загальну суму у розмірі 323711,89грн., що підтверджується: листом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» №19 Э3/ від 30.12.2015р. на адресу директора з продажу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», у якому відповідач просить розподілити оформлені та перераховані у грудні 2015р. 3314278,52 грн. за електроенергію листопада 2015р. (36897,04 грн.), додатком до листа КП «Компанія «Вода Донбасу» «Розподіл погашення заборгованості за спожиту електроенергію Доноблдержадміністрації»; спільним протокольним рішенням №20/4819 від 22.01.2016р. на суму 286814,85 грн. за січень-жовтень, грудень 2015р., банківською випискою за 17.02.2016р., визнання яких вбачається з представленого позивачем розрахунку ціни позову.

У розділі 5 спільного протокольного рішення передбачено, що усі сторони не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти Стороні наступній.

Відповідачем у доповненні №2719 від 21.12.2016р. до відзиву на позовну заяву пояснено, що спільне протокольне рішення №20/4555 від 16.12.2015р. не надано в матеріали справи, так як пільги і субсидії в грудні 2015р. були зараховані на підставі наданих розрахунків по пільгам і субсидіям в Департамент житлово-комунального господарства Донецької облдержадміністрації без прямого перерахування коштів на розрахунковий рахунок КП «Компанія «Вода Донбасу» та оригінал такого протокольного рішення є наявний у позивача.

Дане позивачем не заперечується.

Відповідно до ст.7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З огляду на це, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК), визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ №20 від 11.01.2005р.), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з постачанням електричної енергії населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на споживання електроенергії.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ №20 від 11.01.2005р.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

З огляду на таке, оформлення та підписання документів, зокрема, таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

Такі висновки викладені у постанові Вищого господарського суду України від 26.07.2016р. у справі №924/13/16.

Згідно із ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Враховуючи ту обставину, що уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №20/4819 від 22.01.2016р. та №20/4555 від 16.12.2015р. сторони договору у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за електричну енергію, надану на підставі договору про постачання електричної енергії №58 від 01.10.2009р., тому для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було проведено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

За таких обставин, судом на підставі встановлених фактичних обставин, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін та здійснено перерахунок нарахованих позивачем інфляційних витрат, 3% річних, з дотриманням приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. та п.4.2.1 договору (день фактичної сплати не включається в період часу, за який здійснюється нарахування), дійшов висновку, що період для нарахування означених вимог суперечить встановленому судом.

При цьому, врахувавши погашення зобовязань за спожиту активну електроенергію за період січень-грудень 2015р. за рахунок виділених субвенцій, сума 3% річних та інфляційних витрат, що підлягає стягненню за несвоєчасне виконання зобовязань за спожиту активну електроенергію протягом вересня-грудня 2014р. та послуг з перетікання реактивної енергії за січень 2015р.-березень 2016р., у загальній сумі становить 1828,53 грн. та інфляційні витрати - 34720,77 грн.

Відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» нарахованих сум 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню частково, у розмірі встановленому судом.

Контррозрахунок відповідача 3% річних та інфляційних витрат судом не береться до уваги, адже суперечить дійсним обставинам справи.

Окрім того, відповідач у клопотанні №2605 від 05.12.2016р. просить надати відстрочку виконання рішення строком на 1 рік.

Матеріали справи містять копії висновку Донецької Торгово промислової палати №2005/12.12. 03 від 03.07.2014р., сертифікату (висновок) №1736 про настання обставин непереборної сили Торгово промислової палати України №5268/05 4 від 25.11.2014р., сертифікату (висновок) №1735 про настання обставин непереборної сили Торгово промислової палати України №5270/05 4 від 25.11.2014р., балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р., на 30.06.2016р., звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р., за І півріччя 2016р., довідки Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» №06/1351 від 20.10.2016р. щодо заборгованості станом на 01.10.2016р.

За приписом ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення має право розстрочити або відстрочити його виконання.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач у судовому засіданні заперечив проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення, з огляду на не менш скрутне власне фінансове становище.

Виходячи з приписів постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищеозначену норму процесуального законодавства, висновки, викладені у п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9, суд не вбачає винятковості обставин, на які посилається заявник як на підставу відстрочення виконання цього судового рішення, оскільки не доведено неможливість сплати присудженої до стягнення суми одноразово, до того ж, не представлено доказів (документів) щодо неможливості зарахування коштів на його рахунок у подальшому, не надано доказів, підтверджуючих відсутність грошових коштів у заявника у вищеозначених сумах, що постановлені до стягнення, як на момент виникнення заборгованості, так і на даний час, з фактичних обставин таке не вбачається, не надано плану подолання наслідків важкої фінансової ситуації тощо.

Боржником належним чином не обґрунтовано термін в один рік, на який слід відстрочити виконання судового рішення.

Отже, посилання у цьому спірному випадку на важке фінансове становище боржника не є переконливим та законним підґрунтям для невиконання господарських зобовязань, як і відповідний статус підприємства, що, у відношенні відповідача не встановлює підстав ухилення від їх виконання та певних пільг у питанні відстрочення, крім того, враховуючи фінансовий стан позивача.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду заявником не надано, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про відстрочення виконання рішення суду по справі №905/2912/16 є необґрунтованими, а тому такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 58, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 89981,13 грн., у тому числі: боргу за реактивну електроенергію у розмірі 2757,74 грн., спожиту за січень 2015р.-квітень 2016р., суму 3% річних у розмірі 7885,07 грн., нарахованих у період з 01.01.2015р.-30.04.2016р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у вересні 2014р.-грудні 2015р., реактивної електроенергії, спожитої в січні 2015р.-березні 2016р., суму інфляційних у розмірі 79338,32 грн., нарахованих за період з 01.01.2015р.-30.04.2016р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у вересні 2014р.-листопаді 2015р., реактивної електроенергії, спожитої у січні 2015р.-березні 2016р., задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, б.177а, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, б.8, адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войніч, 2, , банківські реквізити не зазначено) 39307,04 грн., у тому числі 2757,74 грн. суми боргу за реактивну електроенергію, 1828,53грн. 3% річних та 34720,77 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 601,96 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 22.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2016р.

Суддя О.В. Кротінова