ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 923/379/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: Т.А. Величко

ОСОБА_1

при секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

Від ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Від Виконавчого комітету в особі Червоночабанської сільської ради Каланчатського району Херсонської області - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Херсонської області

від 06.10.2016 року

по справі № 923/379/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

до Виконавчого комітету в особі Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області,

про стягнення 110400 грн

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року фізична особа підприємець ОСОБА_2 (у наступному за текстом ФОП ОСОБА_2М.) звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до виконавчого комітету Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, в розмірі 91 803 грн. (з урахуванням заяви від 06.09.2016 р. про зменшення позовних вимог), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок винесення відповідачем незаконного рішення № 50 від 17.09.2014 р. «Про взяття на баланс безхазяйного майна», яке було скасоване у судовому порядку, заволодів 120 штуками будівельних блоків, що належали на праві власності позивачу, та в подальшому передав це майно іншій особі, що завдало збитків.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року (суддя Немченко Л.М.) у задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ФОП ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з урахуванням експертного висновку про вартість майна, та стягнути з відповідача на користь позивача 91 803 грн., посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, та на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки господарським судом обєктивно не було встановлено, що у діях виконавчого комітету наявний склад усіх елементів цивільного правопорушення, а відтак не застосовані норми статті 1173 ЦК України.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення ,а оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова ко легія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

В силу приписів ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Основного Закону України передбачено, що кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Ці приписи відтворені у Цивільному кодексі України.

Так, статтею 1173 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі накладної № 78 від 14.07.2004 р. ФОП ОСОБА_2 було придбано будівельні «альмінські» блоки розміром 1 м х 2 м х 0,4 м у кількості 150 одиниць загальною вартістю 21300 грн., яка була сплачена у повному розмірі згідно із квитанцією 117 від 14.07.2004 р. до прибуткового касового ордеру.

Актом обстеження земельної ділянки із земель запасу в межах населеного пункту с. Червоний Чабан, вул. Леніна, 9 від 11.03.2013 р. було встановлено, що на земельній ділянці площею 0,12 га за вказаною адресою розташовані будівельні блоки в кількості 120 одиниць, при цьому, земельна ділянка законодавчо не оформлена, орендна плата за її використання не сплачується. Актом обстеження від 26.05.2014 р. було підтверджено, що на вказаній земельній ділянці продовжують перебувати будівельні матеріали - блоки в кількості 120 штук, земельна ділянка законодавчо не оформлена, орендна плата за її використання не сплачується.

Рішенням Виконавчого комітету Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області від 17.09.2014 р. № 50 було вирішено взяти на баланс в комунальну власність громади безхазяйне майно, - будівельні матеріали: стінові блоки в кількості 120 штук, які розташовані за адресою: с. Червоний Чабан, вул. Леніна, 9.

Того ж дня Виконавчим комітетом Червоночабанської сільської ради було позитивно розглянутий лист начальника відділу прикордонної служби «Червоний Чабан» Прикордонної служби України про передачу в тимчасове користування залізобетонних конструкцій. Так, рішенням від 17.09.2014 р. № 51 вирішено передати в тимчасове користування спірні блоки у кількості 120 одиниць, які розташовані за адресою: с. Червоний Чабан, вул. Леніна, 9.

Між тим, 25 вересня 2014 року між сільським головою Червоночабанської сільської ради та начальником відділу прикордонної служби «Червоний Чабан» складений акт приймання-передачі стінових блоків лише у кількості 61 штуки.

В ході судового розгляду даної справи було встановлено, що прикордонною службою було повернуто 31 шт. блоків.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 25.12.2014 р. у справі № 923/1524/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р., рішенням виконавчого комітету Червоночабанської сільської ради від 17.09.2014 р. № 50 «Про взяття на баланс безхазяйного майна» було скасоване.

16 травня 2016 року постійною комісією з питань сільського господарства, земельних ресурсів та охорони природи Червоночабанської сільської ради актом обстеження земельної ділянки у с. Червонний Чабан по вул. Леніна, 9 зафіксоване, що на вказаній ділянці знаходяться блоки в кількості 90 штук.

У відповідності до протоколу огляду з місця події від 09.06.2016 р., складеним слідчим СВ Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУПП в Херсонській області, на земельній ділянці по вул. Леніна, 9 у с. Червонний Чабан знаходиться 90 бетонних блоків.

З матеріалів справи також вбачається, що на виконання умов договору зберігання від 14.07.2016 р., укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5, позивач передав на зберігання 30 штук альмінських блоків, придбаних за накладною № 78 від 14.07.2004 р., що також підтверджується актом № 1 про прийом та передачу майна.

Водночас, згідно із протоколом огляду з місяця події від 02.10.2016 р., складеним слідчим СВ Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУПП в Херсонській області, на земельній ділянці по вул. Леніна, 9 у с. Червонний Чабан знаходиться вже лише 17 бетонних блоків.

За висновком судової експертизи ринкова вартість стінових блоків в кількості 120 штук станом на 14.04.2016 р. (на момент звернення до суду) становить 91803 грн., яку позивач вважає сумою шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що усі 120 стінових блоків були в наявності на день звернення до суду. При цьому, щодо 90 блоків він приступив до реалізації прав власності щодо розпорядження ними, про що свідчить договір зберігання від 14.07.2016 р. та акт приймання-передачі 30 бетонних блоків, укладений на його виконання; щодо 30 блоків, які знаходяться у прикордонної служби позивачем не заявлялося вимог про їх повернення. Відтак, господарський суд зазначив, що позивач не довів наявність у нього реальних збитків, оскільки він не довів втрачання або пошкодження майна, а також не надав доказів наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи, ним дана належна юридична оцінка із застосуванням до спірних правовідносин належних норм матеріального права.

Посилання ФОП ОСОБА_2 на наявність повного складу цивільного правопорушення та заподіяння відповідачем збитків, судова колегія вважає неспроможними.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 названого Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включені: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні положення статті 1173 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

Враховуючи наведене, необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди, а також причинний зв'язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду за приписами статті 1173 Цивільного кодексу України.

Одним із принципів судочинства є змагальність сторін.

Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Цю саму думку законодавець відтворив й у ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу, вказавши, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, що також відображено у положеннях статті 33 ГПК України.

При цьому, доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Між тим, ФОП ОСОБА_2 не доведено належними доказами, як правильно встановлено судом першої інстанції, факту заподіяння шкоди, а також причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та безпосередньо шкодою.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Одночасно з цим, статтею 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України законодавцем закріплений принцип: власність зобовязує.

Відтак, власникові належать не лише права щодо належного йому майна, але він має й певні обовязки, у тому числі, на нього покладається тягар його утримання.

Матеріали справи свідчать про те, що спірні альмінські блоки у кількості 120 одиниць були наявні на момент звернення позивача до суду, а саме: 90 блоків знаходилися на земельній ділянці по вул. Леніна, 9 у с. Червонний Чабан, а інші 30 у володінні прикордонної служби.

Позивач мав можливість розпорядження належним йому майном після набрання чинності рішенням господарського суду Херсонської області від 25.12.2014 р. у справі № 923/1524/14, однак не забезпечив його збереження.

При цьому, позивачем не було доведено, що саме відповідачем були використані спірні альмінські блоки, які станом на день звернення з позовом (акт комісії з обстеження від 16.05.2016 р., протокол огляду місця події від 09.06.2016 р.), були наявні на земельній ділянці, тоді як матеріали справи містять договір від 14.07.2016 р., за яким ФОП ОСОБА_2 передав на зберігання ФОП ОСОБА_5 30 штук альмінських блоків, придбаних за накладною № 78 від 14.07.2004 р., що також підтверджується актом № 1 про прийом та передачу майна.

За таких обставин, судова колегія вважає, що скаржником не наведено достатніх правових підстав для скасування оскаржуваного рішення господарського суду Херсонської області.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2016 р. у справі № 923/379/16 без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир

Суддя Т.А. Величко