ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2016 р. Справа № 926/3764/16

За позовом Товаривства з обмеженою відповідальністю "АТ Укртойс" м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 с. Іспас Вижницького району

про стягнення заборгованості в розмірі 267590,30 грн

Суддя С.М. Гушилик

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2 представник (дов. №207 від 31.10.16р.)

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Укртойс" 31.10.2016 року звернулося з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 267590,30 грн., яка виникла в наслідок невиконання умов договору №76 від 04.08.2016 року, в тому числі сума основного боргу становить 249949,54 грн., сума пені 11913,76 грн, 3 % річних 4535,09 грн. та збиткі завдані інфляцією в сумі 1191,92 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.08.2016 року між сторонами був укладений договір поставки №76 (далі договір), на підставі договору №76 позивач передає у власність відповідача товар, а останній зобовязується здійснити оплату за поставлену продукцію. Позивач умови договору №76 виконав поставив продукцію, що підтверджено накладними: № Рбн-0006586, № Рбн-0006587, № Рбн-0006588 від 04.08.2016 року та № Рбн-0006664, № Рбн-0006665, № Рбн-0006666 від 05.08.2016 року, а відповідач в порушення умов договору оплату за отриману продукцію провів частково, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 249949,54 грн. За невиконання умов договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 11913,76 грн. за період з 04.09.2016 року по 01.11.2016 року, збитки завдані інфляцією 1191,92 грн. за період з вересня по жовтень 2016 року та 3% річних в сумі 4535,09 грн. за період з 04.09.2016 року по 01.11.2016 року.

12.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо проведення оплати за поставлений товар, відповідач на вимогу відреагував, провів оплату частково, а саме: 2000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №145 від 21.10.2016 року.

02.11.2016 року позовні матеріали були зареєстровані в канцелярії господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 02.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.11.2016 року.

Ухвалою суду від 23.11.2016 року розгляд справи було відкладено на 16.12.2016 року, в звязку з відсутністю сторін представників сторін.

08.12.2016 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення судового засідання, яке відбудеться 16.12.2016 року, в режимі відеоконференції, визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час вказаного судового розгляду - господарський суд м. Києва або господарський суд Київської області.

Ухвалою суду від 08.12.2016 року задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

16.12.2016 року позивач звернувся із заявою про збільшення позовних вимог, згідно якої він просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму основної заборгованості у розмірі 249949,54 грн., суму пені 11913,76 грн, 3 % річних 4535,09 грн., збиткі завдані інфляцією в сумі 1191,92 грн., а також штраф у розмірі 124974,77 грн., який нараховано у відповідності до п.6.2. договору №76 від 04.08.2016 року.

Ухвалою суду від 16.12.2016 року відмовлено в задоволені заяви позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 124974,77 грн. Цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 26.12.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 26.12.2016 року вкотре не зявився, відзив на позов не надав, причини незявлення суду не повідомив, хоча і був повідомлений про час і місце судового засідання належним чином.

Отже відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні та представлення відзиву. Всі ухвали господарського суду були направлені відповідачу на його юридичну адресу, а саме: с. Іспас, Вижницького району,Чернівецької області, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Вся судова кореспонденція по даній справі була надіслана за вищезазначеною адресою.

Іншої адреси /місцезнаходження/ фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1), Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не містить.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, незявлення представника відповідача в судове засідання, який був повідомлений про час і місце судового засідання належним чином, не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без його участі за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи було відкладено в звязку з незявленням відповідача, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для повторного відкладення розгляду справи в звязку з незявленням представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні в усній формі зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.08.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Укртойс" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір поставки №76 від 04.08.2016 року (далі договір).

Відповідно до п.1.1. договору постачальник (позивач) на умовах визначених в договорі, зобов'язаний поставляти та передавати у власність покупцеві товари, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар на умовах визначених цим договором.

За умовами договору (п.п. 1.4. та 1.5.) товар здійснюється окремими партіями, на протязі терміну дії договору в обсягах та в асортименті, що зазначені в видатковій накладній.

Відповідно до п.п. 5.1. покупець (відповідач) оплачує поставлений товар за ціною, яка вказана в видатковій накладній на кожну партію товару протягом 30 календарних днів.

Згідно п.п.5.2.,5.3. оплата по договору відбувається безготівковій формі, датою оплати є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

У випадку прострочення оплати товару більше чим 30 календарних дні покупець (відповідач) сплачує постачальнику (позивачу) штраф у розмірі 50% від розміру загальної суми заборгованості на день звернення до суду.

Перехід права власності відбувається в момент передачі товару на склад покупця, що оформляється видатковою накладною, виданої покупцю (відповідачу) (п.2.4. договору).

За умовами п.6.1 договору у випадку порушення своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чиним законодавством. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до п.6.2 договору у випадку виникнення заборгованості за поставлений товар, покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від простроченої суми заборгованості за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016 року (п.11.1 договору).

Дані про визнання договору у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

ТзОВ "АТ Укртойс" умови договору виконав, 04.09.2016 року та 05.09.2016 року поставив ФОП ОСОБА_1 товар на загальну суму 251949,54 грн., який був прийнятий останнім, про що було складено видаткові накладні № Рбн-0006586 75330,36 грн., № Рбн-0006587 33921,24 грн., № Рбн-0006588 55203,36 грн. від 04.08.2016 року та № Рбн-0006664 58813,20грн., № Рбн-0006665 14193,90 грн., № Рбн-0006666 14487,48 грн. від 05.08.2016 року.

Згідно платіжного доручення №145 від 21.10.2016 року відповідач (покупець) провів оплату частково в сумі 2000,00 грн., відповідно до данної оплати сума основної заборгованості становить 249949,54 грн.

Загальна сума поставки товару склала 249949,54 грн., відповідач не розрахувався за поставлений товар, чим порушив умови п.5.1 договору, у звязку з чим виникла заборгованість перед ТзОВ "АТ Укртойс" у розмірі 249949,54 грн.

Умови зазначеного договору свідчать проте, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст.712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом з достовірністю встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свій обовязок щодо оплати за отриманий товар, а відтак за ним рахується заборгованість в сумі 249949,54 грн.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до статті 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За невиконання умов договору позивач у відповідності до п.6.2. договору №76 від 04.08.2016 року нарахував відповідачу пеню в сумі 11913,76 грн. за період з 04.09.2016 року по 01.11.2016 року, а також на підставі ст.625 ЦК України збитки завдані інфляцією 1191,92 грн. за період з вересня по жовтень 2016 року та 3% річних в сумі 4535,09 грн. за період з 04.09.2016 року по 01.11.2016 року.

Відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив зобовязання (ст.612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно із вимогами ч.6 ст.231 та ч 6 ст.232 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами. При цьому нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобовязання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню за період з 04.09.2016 року по 01.11.2016 року в сумі 11913,76 грн.

Відповідно до ч.2. ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а відтак позивач правомірно нарахував відповідачу збитки завдані інфляцією в сумі 1191,92 грн. за період з вересня по жовтень 2016 року та 3% річних в сумі 4535,09 грн. за період з 04.09.2016 року по 01.11.2016 року.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується із ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, однак відповідач неналежним чином виконав свій обовязок щодо розрахунку за отриманий товар, а тому з нього слід стягнути 249949,54 грн. основного боргу, 11913,76 грн. пені, 4535,09 грн. 3% річних та 1191,92 грн. інфляційних.

За таких обставин та враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Суд також вирішив, що судові витрати слід віднести на відповідача з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Іспас, Вижницького району, Чернівецької області (ідент. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Укртойс" (код 39281080) 249949,54 грн. основної заборгованості, 11913,76 грн. пені, 4535,09 грн. 3% річних, 1191,92 грн. інфляційні та 4013,85 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 27.12.2016 року

Суддя С.М. Гушилик