номер провадження справи 35/108/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 Справа № 908/2797/16

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача не зявився

Від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 28/10/2016-1 від 28.10.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійній комбінат ОСОБА_2, Донецька область, м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоприлад-Україна, м. Запоріжжя

про стягнення в сумі 81600,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

21.10.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійній комбінат ОСОБА_2 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоприлад-Україна про стягнення неустойки за договором на придбання ресурсів № 1545 від 26.04.2013р. у сумі 81600 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.10.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/108/16 та призначено розгляд справи на 24.11.2016р. об 11 год. 00 хв. Ухвалою суду від 24.11.2016 р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 13.12.2016 р.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобовязань за договором поставки № 1545 від 26.04.2013 р. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 173, 193, 216 ГК України, ст.ст. 13,14, 258, 259, 509, 526, 610, 611 ЦК України, та умови договору поставки № 1545 від 26.04.2013 р. Позивач просить стягнути з відповідача 81600,00 грн. неустойки.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві № 14/11/2016-1 від 14.11.2016р. В обґрунтування зазначає, що згідно умов договору № 1545 та специфікації № 5 від 03.08.2013р. відповідач поставив на адресу позивача комплекс газоаналітичний в кількості 2 на загальну суму 1020000 грн. Відповідно до п. 5 специфікації № 5, позивач зобовязався прийняти товар і провести 100% розрахунок за отриманий товар протягом 30 банківських днів з дати вводу в експлуатацію. Товар поставлений за цінами та в кількості відповідно до видаткової накладної № РН-0260601 від 26.06.2014р. на суму 1020000 грн. Факт вводу в експлуатацію підтверджується актом від 08.01.2015р. Відповідач поставив товар з порушенням строку поставки 190 днів з дати підписання специфікації, однак зазначає, що позивач не виконав свої зобовязання за договором щодо оплати товару. У звязку з чим, відповідач звертався до суду для стягнення заборгованості, було порушено провадження по справі № 905/1803/16, але на даний час провадження у справі зупинено в звязку з поданням касаційної скарги на ухвалу суду. Відповідач зазначає, що строк оплати на суму 1020000 грн. настав 19.02.2015р. Позивачем була здійснена часткова оплата 01.07.2015р. на суму 120000 грн., залишок заборгованості складає 900000,00 грн. Відповідач просить суд при винесенні рішення врахувати обставини справи, фактичну відсутність понесених позивачем збитків, невиконання позивачем своїх зобовязань на суму що значно перевищує суму неустойки та зменшити розмір неустойки яка підлягає стягненню з відповідача на 90%.

В судове засідання 13.12.2016р. представник позивача не зявився, надіслав клопотання з проханням провести судове засідання без участі представника позивача. Крім того зазначив, що заявлені відповідачем у відзиві вимоги щодо зменшення розміру неустойки протирічать умовам договору та вимогам діючого законодавства. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.12.2016р. підтримав викладену позицію у відзиві на позов.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації.

Спір розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника позивача, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.12.2016р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2016р. між Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійній комбінат ОСОБА_2 (Покупець, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Теплоприлад-Україна (Постачальник, відповідач по справі) укладено договір поставки № 1545.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язувався передати, а покупець прийняти і оплатити обладнання товари на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1. договору кількість, номенклатура ресурсів зазначається у специфікаціях до даного договору, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.2. договору постачальник зобов'язується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних в специфікаціяху відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 р.

Терміни поставки ресурсів вказуються в специфікаціях (п. 3.3. договору).

Пунктами 10.4., 10.5. договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання, та діє до 31.12.2013р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе обовязків.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем до договору була складена та підписана специфікація № 5 від 03.08.2013 року, за умовами якої сторони узгодили поставку наступного товару: комплекс газоаналітичний ЕМЕRSON Х-SТRЕАМ Х2FD СО/0-1% O2/0 - 21% в кількості 2 шт. за ціною 425000,00 грн. за одиницю без ПДВ на загальну суму разом з ПДВ 1020000,00 грн. у тому числі ПДВ 20%: 170000,00 грн.

Відповідно до п. 4 специфікації строком поставки визначено 190 календарних днів з моменту підписання специфікації.

Згідно п. 7 специфікації датою поставки вважається дата прибуткового ордера з відміткою в товарно-транспортній накладній.

Так, на виконання умов договору, відповідач поставив позивачу товар, передбачений умовами договору, на загальну суму з ПДВ 1020000,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами у справі видатковою накладною № РН-0260601 від 26.06.2014 року на суму 1020000,00 грн. з ПДВ.

Згідно до прибуткового ордера № 2000 обладнання, а саме Комплекс газоаналітичний ЕМЕRSON Х-SТRЕАМ Х2FD СО/0-1% O2/0 - 21% в кількості 2 штуки було поставлено 26.09.2014 року, тобто з порушення 190 днів з моменту підписання специфікації.

Факт поставки товару позивачу також підтверджується підписаним сторонами прибутковим ордером № 2000 від 26.09.2014р.

Таким чином, зобов'язання відповідача перед позивачем щодо поставки обладнання на суму 1020000,00 грн. у встановлений строк, а саме до 10.02.2014 р. (з урахуванням положень ст. 254 ЦК України), не виконане.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 Кодексу унормовано, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Крім того, за змістом статті 666 Цивільного кодексу України , якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до п. 7.3 договору у випадку порушення строків чи об'ємів поставки ресурсів, постачальник виплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставлених в строк ресурсів.

Враховуючи порушення відповідачем строків поставки товару, позивачем, згідно умов договору, нарахована неустойка в розмірі 81600 грн., яку позивач просить суд стягнути.

Разом з тим, відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, при цьому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Суд при цьому враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

Як зазначено в п. 3.17.4 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, суд вважає за доцільне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоприлад-Україна про зменшення розміру неустойки задовольнити частково та зменшити неустойку на 50% . Таким чином, підлягає стягненню з відповідача (81600 грн. 50%) 40800,00 грн. неустойки.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Відповідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України, судовий збір, в частині задоволених вимог, слід покласти на відповідача.

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоприлад-Україна (69123, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 31549181) на користь Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійній комбінат ОСОБА_2 (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1, ідентифікаційний код 00191129) неустойку в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат на оплату судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 19.12.2016 р.

Суддя О.А. Топчій