Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" грудня 2016 р. Справа № 906/1204/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 20.09.2016

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 26.01.2016 №88

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (м. Житомир)

до Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" (м.Коростишів)

про стягнення 22207,50 грн

Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (позивач, покупець) звернулось до господарського суду з позовом до Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" (відповідач, продавець) про стягнення 22 207,50 грн, з яких: 15 750,00 грн неповернутої попередньої оплати за пиловник та 6 457,50 грн нарахованої пені за період з 13.10.2015 по 25.11.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо поставки позивачу лісопродукції згідно укладеного між сторонами 05.06.2015 договору №114 про купівлю - продаж необробленої деревини.

19.12.2016 до господарського суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог до 6 457,50 грн відповідно до ст. 22 ГПК України, оскільки відповідач 09.12.2016 перерахував позивачу 15 750,00 грн попередньої оплати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 15750,00 грн, свою заяву про зменшення розміру позовних вимог від 19.12.2016 просив залишити без розгляду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала в частині заборгованості перед позивачем 15 750,00 грн попередньої оплати, нарахування пені вважає безпідставним, посилаючись на порушення позивачем умов договору щодо прийому - передачі товару на складі продавця за умовами франко - склад продавця.

За таких обставин господарський суд вважає за можливе прийняти рішення у справі за наявними в ній матеріалами (відповідно до ст.75 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2015 між сторонами було укладено договір № 114, за умов якого продавець передає у власність на умовах франко - склад продавця лісопродукцію, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі (п.1).

Право на укладання вказаного договору було отримано позивачем за результатами аукціону з продажу необробленої деревини на ІІІ квартал 2015 02.06.2015, що підтверджується аукціонним свідоцтвом №240/289.

На виконання укладеного між сторонами договору купівлі - продажу необробленої деревини, 05.06.2015 відповідач надіслав позивачу рахунок № 166 від 25.09.2015 на оплату, відповідно до якого позивач мав сплатити за рахунком кошти в розмірі 15 750,00 грн, а відповідач зобов'язувався поставити позивачу пиловник на суму попередньої оплати протягом десяти банківських днів з моменту надходження коштів на рахунок продавця (п.7.2 договору).

28.09.2015 позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі 15 750,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №9700 від 28.09.2015 (а.с.11), як передплату за пиловник згідно вищезазначеного рахунку.

01.11.2016 на адресу відповідача позивачем була надіслана претензія №691/06 про повернення перерахованих коштів в сумі 15 750,00 грн протягом 10 днів до 07.11.2016 (а.с.16).

Вказана претензія відповідачем отримана 08.11.2016, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, наявного в матеріалах справи (а.с.17).

В силу приписів частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, сторонами було узгоджено строк виконання відповідачем зобовязання щодо поставки попередньо оплаченого товару.

Отже, з огляду на вимоги названих статей та дії сторін, у позивача існує право вимагати у відповідача виконання майнового зобовязання щодо поставки оплаченого товару, і лише у випадку невиконання відповідачем цієї вимоги у десятиденний строк від дня її предявлення, у позивача виникне право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Станом на день звернення до господарського суду відповідач не поставив позивачеві товар, за який було перераховано кошти.

Встановлення наведеної обставини має суттєве значення для розгляду заявленої до стягнення суми коштів, оскільки відповідача можна вважати таким, що прострочив лише у тому разі, якщо він не виконав зобовязання з поставки товару за вимогою позивача, що у свою чергу, надасть останньому право вимагати повернення попередньої оплати (частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України).

Згідно банківської виписки станом на 09.12.2016 відповідачем здійснено повернення відповідачу 15 750,00 грн, які було перераховано останньому за лісопродукцію згідно рахунку №166 від 25.09.2015.

Відповідно до п.1-1 ч.1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, в частині стягнення 15750,00 грн попередньої оплати провадження у справі слід припинити.

Щодо стягнення з відповідача пені за період з 13.10.2015 по 25.11.2016 в сумі 6457,50 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.3 укладеного між сторонами договору від 05.06.2015 №114 у разі несвоєчасної поставки товару продавець сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочення.

Як вбачається з ч. 2, 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Тобто, покупець має право вимагати від продавця або передання оплаченого товару та нарахувати санкції у виді пені за прострочення поставки товару, або повернення йому суми попередньої оплати та нарахувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця (за умови встановлення договором такого обов'язку).

Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар (пиловник).

З позовної заяви вбачається, що позивач просив повернути суму попередньої оплати, однак нарахував пеню за прострочення поставки товару.

Отже, господарський суд доходить висновку, що позивачем нараховано пеню на інше зобов'язання, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобовязанням), на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені ст.536 ЦК.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову на відповідача; при відмові в позові на позивача; при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з вищевикладеним витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 977,30 грн.

Керуючись ст.43, 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 15 750,00 грн.

2. В решті позову відмовити.

3.Стягнути з Державного підприємства "Коростишівське лісове господарство" (12502, Житомирська область, м.Коростишів, вул. Щорса, 29, код 00991858) на користь Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (10029, м. Житомир, вул. Ватутіна, 106-б, код 00132405): 977,30 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.12.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу.