ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.12.2016 р. Справа № 914/3191/15

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Кітаєвої С.Б., суддів Ділай У.І. і. ОСОБА_1 розглянув матеріали за заявою Приватного підприємства Петрос-Сервіс , м. Львів від 19.12.2016р. (вх..№6024/16 від 19.12.2016р.)

про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.10.2016р. у справі 914/3191/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_2 (ПАТ ВіЕйБі Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_3, м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства Петрос-Сервіс , м. Львів

про: стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову : 237 045 203,24 грн.

Представники:

від заявника (боржника) :не зявився;

від стягувача (позивача): не зявився

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано заяву Приватного підприємства Петрос-Сервіс , м. Львів від 19.12.2016р. (вх..№6024/16 від 19.12.2016р.) про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.10.2016р. у справі 914/3191/15 на 1 рік та 6 місяців.

В обґрунтування заяви заявник (відповідач у справі) посилається на складний фінансовий стан у якому перебуває станом на сьогодні. На підприємстві відсутні кошти та майно для виконання рішення господарського суду у повному обємі. Стверджує, що при примусовому виконанні рішення над підприємством (відповідачем) нависне загроза банкрутства, оскільки, в останнього відсутні кошти на банківських рахунках та майно в обсязі визначеному рішенням суду, на яке можливо було б звернути стягнення. Як зазначає заявник, через скрутне фінансове становище ПП «Петрос-Сервіс» тимчасово призупинило господарську діяльність, проте відповідач має намір відновити господарську діяльність та добровільно здійснювати погашення боргу в повному обсязі. В підтвердження надає звіт ТзОВ «Аудиторська компанія «Аудит-Стандарт» про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур, щодо аналізу фінансової звітності ПП Петрос-Сервіс» за період з 15.08.2016р. по 07.11.2016р. з якого вбачається, що розмір залишку коштів ПП «Перос-Сервіс» на звітні дати не дозволяє одномоментно здійснити стягнення з боржника заборгованість на загальну суму 237045203,24грн. свідчить про поточну неплатоспроможність ПП «Петрос-Сервіс». Зазначено, що непокритий збиток підприємства станом на 30.09.2016р. становить 113347,70 тис. грн.

Ухвалою суду від 20.12.2016р. прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні на 26.12.2016р. Вимоги до сторін висвітлені в ухвалі.

Заявник явку повноважного представника в судове засідання 26.12.2016р. не забезпечив.

В судове засідання 26.12.2016 року стягувач явки представника не забезпечив.

Розглянувши заяву ПП «Петрос-Сервіс» про відстрочку виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову заявнику у задоволенні заяви повністю. При цьому суд виходив із наступного.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.10.2016 року у справі №914/3191/15 позов задоволено частково. Стягнено з Приватного підприємства Петрос-Сервіс (м. Львів, вул.Промислова, 53 (ідентифікаційний код 33252667) на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_2, м. Київ, вул.Дегтярівська, 27Т (ідентифікаційний код 19017842) 237 021 641,58 грн. заборгованості за кредитним договором №12-2014 від 08.01.2014 року, з якої: 110 000 000,00 грн. заборгованості по кредиту,34 959 835,56 грн. заборгованості по сплаті процентів, 32 023 561,64 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 7 620 245,80 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 2 630 041,73 грн. заборгованості за 3% річних; 40 081 313,53 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту; 9 706 643,32 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів. Стягнено з Приватного підприємства Петрос-Сервіс (м. Львів, вул.Промислова, 53 (ідентифікаційний код 33252667)в користь державного бюджету України 73 080 грн. 00 коп. судового збору. Припинено провадження в частині стягнення 23 561,66 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом. Дане рішення не оскаржено та набрало законної сили.

В порядку ст.116 ГПК України, на примусове виконання вказаного рішення, господарським судом Львівської області 25.10.2016 року було видано накази, які скеровано стягувачу для предявлення до виконання.

При розгляді заяви відповідача у справі №914/3191/15 про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області на 1 рік та 6 місяців суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами і доповненнями), підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суд в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, враховує закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача.

Положеннями ст. 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Зазначені докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

З огляду на те, що нормами чинного ГПК України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість чи ускладнення виконання рішення, тому суд оцінює докази, які підтверджують такі обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Суд вважає, що сам по собі важкий фінансовий стан, в розумінні ст. 121 ГПК України, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду, адже їх наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності суб'єкта господарювання (відповідача) і суд не встановив, що ці обставини були утворені з об'єктивних та незалежних від відповідача обставин.

Звертаючись із даною заявою боржник посилається на складне матеріальне становище та на відсутність коштів та майна для виконання даного рішення.

При цьому, дані обставини не можна розцінювати, як виняткові, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Заявник вказує, що одномоментне стягнення присудженої заборгованості може призвести до банкрутства, однак, просить відстрочити стягнення всієї суми заборгованості на 1 рік та 6 місяців. Посилається на звіт про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур щодо аналізу фінансової звітності підприємства, який виконано станом на 07.11.2016, а заяву подано 19.12.2016р. Заявником не надано банківських виписок про відсутність грошових коштів на рахунках. Відповідачем не подано доказів того, які ним вжито і які вживаються заходи по нарощуванню темпів виробництва для отримання прибутку і погашення заборгованості, як не доведено і реальності виконання рішення суду при наданні відстрочки.

Крім того судом враховується, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 року №188 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_2, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі Фонд) прийнято Рішення від 20.03.2015 року №63 Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку, на підставі цих рішень було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_2 та призначенго уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ ВІЕйБі Банк провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 №213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_2 та повноваження ліквідатора ПАТ ВіЕйБі Банк, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на два роки до 19.03.2018 року включно.

Призначеній уповноваженій особі Фонду ОСОБА_3 делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ ВІЕйБі Банк, визначені статтями 37,38,48,51 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 1 статті 35 цього ж Закону визначено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків відбувається через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Згідно п. 17 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

В силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 37 цього ж Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду та має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

Таким чином, ПАТ "ВІЕйБі Банк" звернулось до господарського суду Львівської області з позовною заявою в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є юридичною особою публічного права і здійснює ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу.

Судом також враховується, що під час ліквідації Банку, формування ліквідаційної маси має бути здійснено згідно норм спеціального Закону Про систему гарантування вкладів фізичних осіб в максимально короткі строки, що буде неможливим у разі відстрочки виконання рішення суду. Фактичне зупинення виконання рішення при таких обставинах порушує основи судового рішення, яке ухвалено іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права .

Зважаючи на зазначене та те, що позивач перебуває у процедурі ліквідації Банку, відстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу в порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що заявником не подано належних доказів на обґрунтування відстрочки виконання рішення суду, не підтверджено жодних обставин, які б перешкоджали чи унеможливлювали виконання рішення суду, наведені у заяві про відстрочку виконання рішення суду обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду, а відтак суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви заявника та відстрочення виконання судового рішення у справі №914/3191/15.

Керуючись ст.ст.86,121 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Приватного підприємства Петрос-Сервіс , м. Львів від 19.12.2016р. (вх..№6024/16 від 19.12.2016р.) про відстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.10.2016р. у справі 914/3191/15 на 1 рік та 6 місяців - відмовити повністю.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Мазовіта А.Б.