ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016р. Справа№ 914/2773/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м.Добропілля Донецької області

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів

про стягнення 15 907,73 грн. вартості недостачі вантажу (вугілля).

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 25.10.2016р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді, клопотання про технічну фіксацію судового процесу від сторін не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області ОСОБА_2 акціонерним товариством ДТЕК Добропільська ЦЗФ подано позов до ОСОБА_2 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Львівська залізниця про стягнення 15 907,73 грн. вартості недостачі вантажу (вугілля).

Ухвалою суду від 03.11.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.11.2016р.

З підстав, наведених в ухвалі суду від 14.11.2016р. розгляд справи відкладався до 28.11.2016р.

Ухвалою суду від 28.11.2016р. розгляд справи було відкладено на 12.12.2016р.

Ухвалою суду від 12.12.2016р. розгляд справи відкладено на 21.12.2016р.

В судове засідання позивач явки повноважного представника не забезпечив. 07.12.2016р. від позивача на адресу суду надійшло пояснення б/н від 01.12.2016р.(вх. №49158/16 від 07.12.2016р.) в якому останній зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі через неможливість прибути в судове засідання в приміщення Господарського суду Львівської області.

Факт надсилання позивачу ухвали суду від 12.12.2016р. про відкладення розгляду справи на 22.12.2016р. підтверджується списком внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів №1278 за 13.12.2016р., та узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у третьому абзаці п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов (вх.№47597/16 від 28.11.2016р.), зокрема зазначив, що обовязковою підставою для відшкодування збитків є їх реальна наявність, тобто реально завдана шкода. Жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення та є предметом договору від 31.12.2013р. №13-15/75-У, позивачем суду не надано і в матеріалах справи не містяться. Згідно з даними комерційного акту від 18.05.16р. НА №001347/175/3 станції Красноармійськ, не виявлено пошкодження захисних пломб (ЗПП), вагон у технічному відношенні справний, відмостей щодо опису обставин про не збережене перевезення немає. Оскільки вина відповідача відсутня, останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Крім того, відповідач посилається також на відсутність усіх елементів складу правопорушення, що унеможливлює стягнення з нього збитків.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідно до ст.75 ГПК України по наявних матеріалах справи, яких достатньо для прийняття рішення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

31.12.2013р. між ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (виконавець) та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (замовник) укладено договір №13-15/75-У, відповідно до якого замовник зобов"язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов»язані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов»язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах обумовлених вказаним договором і або Специфікаціями.

28.12.2015р. між ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (виконавець) та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (замовник) укладено додаткову угоду до договору №13-15/75-У від 31.12.2015р. відповідно до якої продовжено строк дії договору до 31.12.2016р.

Відповідно до п.5 Специфікації від 29.04.2016р. до договору, поставка концентрату здійснюється на умовах «DDR, місце призначення» залізнодорожна станція «Ладижин» Одеської залізної дороги і/або залізнодорожна станція «Бурштин» Львівської залізної дороги і/або залізнодорожна станція «Енергодар» Придніпровської залізної дороги і/або залізнодорожна станція Добротвір» Львівської залізної дороги в редакції «ІНКОТЕРМС-2010», з врахуванням умов договору та Специфікації.

ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» відповідно до Технічних умов завантажило 16.05.2016р. по накладній №48220917 вугілля кам"яне марки Г 0-100 у вагон №65944084 в кількості 69000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці. Згідно накладної навантаження на рівні бортів, поверхня вантажу маркована однією борозною катка ущільнювача.

Відповідно до вищевказаної накладної залізниця прийнята у позивача на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов»язалась доставити його на станцію Добротвір Львівської залізниці ДТЕК Добротвірська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», яка є структурною одиницею ПАТ «ДТЕК Західенерго».

На станції Красноармійськ Донецької залізниці 18.05.2016р. був складений комерційний акт БН№725533/40, відповідно до якого при контрольному переважуванні вагону №65944084 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 82 350 кг, тара - 22 900 кг, нетто 57450 кг, що менше вказаного у вантажному документі на 11 550 кг. З 1по 6 люки виявлена виїмка розміром 780 см х 280 см х 70 см. В технічномі відношенні вагон справний. Двері, люки зачинені. Течі вантажу немає. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення Добротвір Львівської залізниці згідно з якою під час перевірки різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /6.

Згідно ст.133 Статуту залізниць Укрпаїни відповідно до переуступного напису, зробленого на накладній №48220917 за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ «ДТЕК Західенерго», право на пред»явлення позову передано ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

Позивач зазначає, що з врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п.27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%, недостача вантажу становить (11 550-690) 10 860 кг. або 10,86 т.

Згідно довідки відправника ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» вартість 1 тони відвантаженого вугілля у вагоні №65944084 по накладній № 48220917 становить 1464,80 грн. разом з ПДВ.

Вартість недостачі виявленої у вагоні №65944084, з врахуванням норми природної втрати, за розрахунками позивача, складає 15 907,73 грн. із розрахунку: 10,86 т. (нестача з врахуванням норми природної втрати 1%) х 1464,80 грн. (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

Посилаючись на ст.ст.12, 23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст.110,113, ч.2 ст.114, ст.ст. 115, 129,133 Статуту залізниць України ст.920 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу (вугілля) в сумі 15 907,73 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Частиною другою ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 ГК України, ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» відповідно до Технічних умов завантажило 16.05.2016р. по накладній №48220917 вугілля кам"яне марки Г 0-100 у вагон №65944084 в кількості 69000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці. Згідно накладної навантаження на рівні бортів, поверхня вантажу маркована однією борозною катка ущільнювача.

Відповідно до вищевказаної накладної залізниця прийнята у позивача на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов"язалось доставити його на станцію Добротвір Львівської залізниці ДТЕК Добротвірська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», яка є структурною одиницею ПАТ «ДТЕК Західенерго».

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 ЦК України).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 2 ст.23 Законом України «Про залізничний транспорт», а також статтею 113 Статуту залізниць України регламентуються аналогічні норми, відповідно до яких за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно зі ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

На станції Красноармійськ Донецької залізниці 18.05.2016р. був складений комерційний акт БН№725533/40, відповідно до якого при контрольному переважуванні вагону №65944084 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 82 350 кг, тара -22 900 кг, нетто 57450 кг, що менше вказаного у вантажному документі на 11 550 кг. З 1 по 6 люки виявлена виїмка розміром 780 см х 280 см х 70 см. В технічному відношенні вагон справний. Двері, люки зачинені. Течі вантажу немає. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення Добротвір Львівської залізниці згідно з якою під час перевірки різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /6.

Згідно ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України на залізничній накладній №48220917 міститься переуступний напис за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ «ДТЕК Західенерго», скріплений печаткою вантажоодержувача, який свідчить про передачу права на пред"явлення позову ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», тобто від вантажоодержувача до вантажовідправника.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого відповідачем не доведено.

Крім того, залізницею не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагонів та вантажу і на проміжних станціях. Комерційний акт БН№725533/40 від 18.05.2016р. не містить відомостей про те, що вагон №65944084 має технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Втрата, нестача або пошкодження вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне виконання зобов"язань за договором перевезення та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності для залізниці.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що нестача вантажу виникла внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У графі 20 залізничної накладної №48220917 «Найменування вантажу» зазначено, що спірний вантаж (вугілля кам"яне, марки г-газовий, марка Г0-100) навантажено рівні борта з вологістю -7%.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів, що здаються до перевезення у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах (п. 27 Правил видачі вантажів).

Перевіривши розрахунок вартості недостачі, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем застосовано невірну величину недостачі спірного вантажу з урахуванням норми природної втрати вантажу.

Таким чином, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу судом застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива, до якого відноситься вугілля кам"яне, складає 2%, оскільки останнє було відвантажено у стані 7% вологості.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 04.08.2016 у справі №905/1021/16.

Згідно довідки про вартість вугільної продукції, підписаної генеральним директором та начальником економіки та фінансів ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», ціна 1 т вугільної продукції по накладній №48220917 і вагоні №65944084 складає 1220,67 грн., без врахування ПДВ, 1464,80 грн. з ПДВ.

За даними комерційного акту БН№725533/40 від 18.05.2016р. недостача вантажу у вагоні №65944084 становить 11 550 кг.

За проведеними судом розрахунками з урахуванням норм природної втрати 2% для мінерального палива під час перевезення, недостача вантажу за залізничною накладною №48220917 становить 14 897,02 грн., зокрема:

69000 кг х 2%= 1 380 кг;

11 550 кг 1380 кг = 10 170,00 кг;

10 170 кг:1000 = 10,17 т;

10,17 т х 1464,80 грн. = 14 897,02 грн.

В розрахунку 69000,00 кг - маса нетто у вагоні; 11 550 кг маса недостачі за комерційним актом; 1380 кг норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто; 10 170,00 кг недостача вантажу в кілограмах; 10,17 т недостача вантажу в тонах; 1464,80 грн. вартість однієї тони вугільної продукції.

Викладені відповідачем у відзиві заперечення не спростовують позовних вимог, оскільки відповідальність перевізника при перевезенні вантажу, в даному випадку залізниці, передбачена положеннями ст.110 Статуту залізниць України, ч.2 ст.23 Законом України «Про залізничний транспорт», ст.924 ЦК України, ст.314 ГК України.

Як вже було вище наведено, згідно ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

В даному випадку вантажоодержувач ПАТ «ДТЕК Західенерго» на підставі ст.133 Статуту залізниць України передав право на пред"явлення позову про стягнення суми недостачі вантажу, позивачу, на підставі переуступного підпису на накладній №48220917.

Відтак, позивач на підставі ст.ст.130,133 Статуту залізниць України правомірно подав вказаний позов. Отже, посилання відповідача на те, що позивач не є власником вантажу та не подав доказів понесення ним збитків є безпідставним та необгрнутованим.

З огляду на наведене, з урахуванням змісту комерційного акту, суд дійшов висновку, що саме відповідач своїх зобов"язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи. Приймаючи до уваги, що позивач припустився помилки при здійсненні розрахунку вартості недостачі вантажу, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 14897,02 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як роз»яснено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням № від 06.10.2016р. на суму 1378,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.ст.110,114, 115,129, 130,133 Статуту залізниць України, ст.ст. 11, 629, 920, 924 ЦК України, ст.ст. 307, 314 ГК України та ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути ОСОБА_2 акціонерного товариства Українська залізниця 03680, м.Київ, вул.Тверська,5, кд в особі Регіональної філії Львівська залізниця (79000, м.Львів, вул.Гоголя,1, ) на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ (85003, Донецька область, м.Добропілля, вул.Київська,1, ) 14 897,02 грн. вартості недостачі вантажу та судовий збір в сумі 1290,45 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено та підписано 27.12.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.