номер провадження справи 5/86/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016 Справа № 908/2692/16

За позовом позивачів:

1. Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 (69104, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21)

2. Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 24)

про зобовязання вчинити певні дії

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача1: ОСОБА_1, довіреність № 39 від 11.10.2016

Від позивача2: ОСОБА_2, довіреність № 48/01/01-10 від 06.09.2016

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 12.10.2016

СУТНІСТЬ СПОРУ:

11.10.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 (позивач 1) та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (позивач 2) до Товариства з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД про зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 11.10.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/2692/16, справі присвоєно номер провадження 5/86/16, розгляд якої призначено на 09.11.2016. У судовому засіданні 09.11.2016 судом оголошено перерву до 07.12.2016. Ухвалою суду від 07.12.2016 № 908/2692/16 продовжено строк розгляду справи на підставі ст. 69 ГПК України на 15 днів до 26.12.2016, судове засідання відкладено на 26.12.2016 о 12 год. 00 хв. У судовому засіданні 26.12.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивачі 1, 2 позовні вимоги підтримують в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 25.09.2001, на підставі наказу № 187 від 27.08.2001, між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради (правонаступником якого є позивач - 2 у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 858, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 31,8 кв. м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. № 21, яке розташоване на першому поверсі поліклініки та знаходиться на балансі КУ Міська поліклініка ім. 8-го Марта, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою (залишковою вартістю) 10663,00 грн. Згідно з п. 1.2 договору приміщення використовується орендарем на правах оренди під аптечний пункт. 28.07.2016 позивач 1 направив на адресу відповідача лист № 263/01-12 від 28.07.2016 про те, що строк дії договору оренди спливає та у лікувального закладу не має можливості його продовжувати. 31.08.2016 листом за вих. № 3709/01/01-07 Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької області повідомив ТОВ Едельвейс, ЛТД про припинення строку дії договору оренди в наслідок закінчення строку його дії та вказав на необхідність повернення обєкта оренди Балансоутримувачу за актом прийому-передачі. Відповідно до умов договору оренди, строк дії договору до 26.09.2016. Станом на 26.12.2016 відповідач орендоване приміщення не повернув, у звязку з чим, позивачі 1, 2 звернулися до суду з вимогою про звільнення відповідачем орендованого приміщення за договором шляхом виселення. Просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Суду надано письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору. Позивачами 1, 2 було порушено строк, встановлений у вказаному Законі. Лише 28.07.2016 позивач 1 направив на адресу відповідача лист № 263/01-12 від 28.07.2016 про те, що строк дії договору оренди спливає та у лікувального закладу не має можливості його продовжувати. 31.08.2016 листом за вих. № 3709/01/01-07 Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької області повідомив ТОВ Едельвейс, ЛТД про припинення строку дії договору оренди в наслідок закінчення строку його дії та вказав на необхідність повернення обєкта оренди Балансоутримувачу за актом прийому-передачі. Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради листом №4137/01/01-07/6430 від 26.09.2016, за підписом заступника директора департаменту начальника управління приватизації департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради ОСОБА_4, вказав на закінчення строку дії договору та зобовязав ТОВ Едельвейс, ЛТД негайно звільнити обєкт оренди орендодавцеві. Крім того, вказаний лист був підписаний не уповноваженим представником Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. До того ж, на даний час між сторонами існують договірні відносини. Відповідачем сплачується орендна плата та податок на землю згідно умов договору в повному обсязі. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Також, відповідачем заявлено наступні клопотання: про зупинення провадження у справі №908/2692/16 до розгляду господарським судом Запорізької області справи №908/2877/16 за позовом ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 про визнання продовженим договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001; про залишення позовної заяви без розгляду та про зобовязання позивача 2 сплатити судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі за подання позовної заяви.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2001, на підставі наказу № 187 від 27.08.2001, між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради (далі - орендодавець, правонаступником якого є позивач - 2 у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД (далі - орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 858 (далі договір з усіма додатками, змінами та доповненнями), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 31,8 кв. м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. № 21, яке розташоване на першому поверсі поліклініки та знаходиться на балансі КУ Міська поліклініка ім. 8-го Марта, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою (залишковою вартістю) 10663,00 грн. Згідно з п. 1.2 договору приміщення використовується орендарем на правах оренди під аптечний пункт.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.4., 2.5. договору орендар вступає у користування нежитловим приміщенням у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту прийому-передачі вказаного приміщення. У разі припинення договору або його дострокового розірвання орендар передає орендодавцю (балансоутримувачу) приміщення одночасно із підписанням Акту прийому-передачі вказаного приміщення в 10-ти добовий строк у порядку, передбаченому чинним законодавством України (п. 2.4.). Обовязок по складанню акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору (п. 2.5.).

У випадку закінчення дії договору оренди або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі приміщення по Акту прийому-передачі (п. 3.7. договору).

Пунктом 5.11. договору передбачено, що уразі припинення дії договору оренди або дострокового розірвання договору орендар зобовязується повернути орендодавцю орендоване приміщення в належному стані, не гіршому, ніж на час його передачі в оренду з урахуванням фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану орендованого приміщення з вини орендаря.

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір діє з 25.09.2001 до 25.09.2006, строком 5 (пять) років.

За змістом п. 10.7 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же самих умовах, які бути передбачені цим Договором.

Дія договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.9. договору).

Пунктом 1 додаткової угоди від 11.09.2006 внесено зміни до п. 10.1 договору та визначено, що договір оренди діє з 25.09.2006 до 25.09.2011 (а.с. 78).

Додатковою угодою № б/н від 22.07.2011 до договору на підставі рішень Запорізької міської ради № 6 від 18.02.2011 та № 20 від 06.04.2011 сторони дійшли згоди замінити орендодавця за договором з Управління комунальної власності Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (а.с. 80).

Додатковою угодою № б/н від 09.01.2014 сторони дійшли згоди замінити сторону договору, а саме, замінити Балансоутримувача з Комунальної установи Міська поліклініка ім. 8 Марта на Комунальний заклад Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 (а.с. 81).

20.07.2016 ТОВ Едельвейс, ЛТД листом вих. № 23 звернулося до орендодавця з заявою про продовження терміну дії договору оренди № 858 від 25.09.2001 нежитлового приміщення першого поверху будівлі КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги №6, загальною площею 29,4 кв. м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21, на новий строк та на тих самих умовах (а.с. 36, 93).

28.07.2016 позивач 1 направив на адресу відповідача лист № 263/01-12 від 28.07.2016 про те, що строк дії договору оренди спливає та у лікувального закладу не має можливості його продовжувати, який було отримано відповідачем 01.08.2016, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 82, 83, 94).

31.08.2016 листом за вих. № 3709/01/01-07 Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької області повідомив ТОВ Едельвейс, ЛТД про припинення строку дії договору оренди в наслідок закінчення строку його дії та вказав на необхідність повернення обєкта оренди Балансоутримувачу за актом прийому-передачі (а.с. 85, 95-96, 112 - 113).

У відповідь на зазначений лист позивачем, з посиланням на належне виконання ним своїх зобовязань щодо сплати орендних платежів, листом від 15.09.2016 за вих. №26 на адресу відповідача-1 було направлено повторно пропозицію про продовження терміну дії договору оренди № 858 від 25.09.2001 (а.с. 42-43).

22.09.2016 позивач 1 направив відповідачу лист № 315/01-12 від 22.09.2016 з вимогою підписати Акт приймання передачі приміщення з оренди у звязку із закінченням строку договору оренди (а.с. 84).

Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради листом № 4137/01/01-07/6430 від 26.09.2016, за підписом заступника директора департаменту начальника управління приватизації департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради ОСОБА_4, вказав на закінчення строку дії договору та зобовязав ТОВ Едельвейс, ЛТД негайно звільнити обєкт оренди орендодавцеві (а.с. 44).

05.10.2016 ТОВ Едельвейс, ЛТД направило на адресу орендодавця лист за вих. №34 з питанням, з якої причини орендарю відмовлено у продовжені терміну дії договору та яка мета подальшого використання орендованого приміщення (а.с. 45).

Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради листом за вих. № 4650/01/01-07/6872 від 25.10.2016 надав відповідь та вказав, що листом від 31.08.2016 № 3709/01/01-07 орендарю повідомлено при припинення договору оренди та надано детальне обґрунтування причин (а.с. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Термін, на який укладається договір оренди є однією з істотних умов договору оренди (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон) термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Частиною 2 ст. 26 Закону передбачено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.04.2012 у справі №5009/763/12 за позовом: Комунальної установи Міська поліклініка ім. 8-го Марта до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, про виселення із нежитлового приміщення, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.07.2012 №5009/763/12 рішення господарського суду Запорізької області від 26.04.2014 №5009/763/12 залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним рішенням суду встановлено, що термін дії договору оренди № 858 від 25.09.2001 є пролонгованим до 25.09.2016.

За змістом п. 10.7 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же самих умовах, які бути передбачені цим Договором.

Дія договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.9. договору).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був повідомлений про припинення договору оренди № 858 від 25.09.2001 у встановлені договором строк шляхом направлення на його адресу відповідних листів (а.с. 44, 83, 83, 85, 94-96, 112 - 113).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дія договору припинилася внаслідок закінчення строку 26.09.2016.

Частиною 1 ст. 27 Закону передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що дія договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.9. договору). У разі припинення договору або його дострокового розірвання орендар передає орендодавцю (балансоутримувачу) приміщення одночасно із підписанням Акту прийому-передачі вказаного приміщення в 10-ти добовий строк у порядку, передбаченому чинним законодавством України (п. 2.4. договору). Обовязок по складанню акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору (п. 2.5. договору).

Станом на 26.12.2016 орендоване приміщення відповідачем не повернуто.

Також, 20.12.2016 господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі № 908/2877/16 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс, ЛТД» до відповідачів: 1. Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та 2. Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» про визнання договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001 продовженим на новий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором, в задоволенні позову відмовлено. Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 23.12.2016. На день прийняття рішення у справі №908/2692/16 рішення у справі № 908/2877/16 в апеляційному порядку не оскаржено.

Заперечення відповідача до уваги суду не приймаються, оскільки спростовуються наступним. По-перше, твердження відповідача про те, що між відповідачем та позивачами 1,2 існують договірні відносини, адже відповідач продовжує сплачувати орендну плату та податок на землю. Відповідно до п. 3.7. договору у випадку закінчення дії договору оренди або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі приміщення по Акту прийому-передачі. У разі припинення договору або його дострокового розірвання орендар передає орендодавцю (балансоутримувачу) приміщення одночасно із підписанням Акту прийому-передачі вказаного приміщення в 10-ти добовий строк у порядку, передбаченому чинним законодавством України (п. 2.4. договору). Обовязок по складанню акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору (п. 2.5. договору). На день прийняття рішення у справі № 908/2692/16 відповідач орендоване приміщення не повернув позивачам 1, 2. по-друге, щодо порушення строків, передбачених ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», суд зазначає, що відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же самих умовах, які бути передбачені цим договором.

Однак, з матеріалів справи, вбачається, що відповідач був повідомлений орендодавцем про те, що договір оренди не буде продовжений з ним, за 1 місяць до закінчення договору. Щодо того, що ОСОБА_4 не мав права підписувати лист від 26.09.2016 № 4137/01/01-07/6430. в матеріалах справи міститься ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради станом на 02.12.2016, зазначено, що ОСОБА_4 є підпис антом та має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності (а.с. 120 - 122). Вказана інформація внесена до реєстру на підставі п. 3.3. Посадової інструкції заступника директора Департаменту начальника управління приватизації Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (а.с. 116 - 118).

Також, судом розглянуто клопотання від 07.11.2016 за вих. №41 представника відповідача про зупинення провадження у справі №908/2692/16 до розгляду господарським судом Запорізької області справи №908/2877/16 за позовом ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 про визнання продовженим договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001.

Позивачі 1, 2 проти задоволення вказаного клопотання заперечують в повному обсязі.

В задоволенні клопотання відповідача судом відмовлено, оскільки 20.12.2016 господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі № 908/2877/16 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс, ЛТД» до відповідачів: 1. Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та 2. Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» про визнання договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001 продовженим на новий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором, в задоволенні позову відмовлено. Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 23.12.2016. На день прийняття рішення у справі №908/2692/16 рішення у справі № 908/2877/16 в апеляційному порядку не оскаржено, підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

При цьому суд зазначає, що рішенням суду від 20.12.2016 у справі № 908/2877/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог у звязку з наступним:

«За змістом п. 10.7 укладеного між сторонами Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же самих умовах, які бути передбачені цим Договором.

Стаття 764 ЦК України передбачає, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже, відсутність відповідного дозволу бути орендарем на новий термін припиняє дію договору після закінчення строку його дії.

Як зазначено у пункті 10.9 Договору оренди, чинність цього договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 2.4. Договору оренди, у разі припинення цього договору Орендар передає Орендодавцю (Балансоутримувачу) приміщення одночасно із підписанням Акту прийому-передачі вказаного приміщення в 10-ти добовий строк у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, листами від 20.07.2016 р., від 15.09.2016 р., від 05.10.2016 р. Орендар неодноразово звернувся до Орендодавця з пропозицією про продовження терміну дії договору оренди № 858 від 25.09.2001 р. на новий строк та на тих самих умовах.

В свою чергу, листами від 31.08.2016 р., від 26.09.2016 р., від 25.10.2016 р. Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради були надані відповіді про відсутність правових підстав для продовження строку дії договору. У наведених листах вказується на відсутність погодження користування орендарем нежитловим приміщення Департаментом охорони здоровя Запорізької міської ради та порушення орендарем умов договору щодо своєчасності внесення орендної плати.

Комунальним закладом Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 (Балансоутримувачем) на адресу Орендаря також було направлено відповідні повідомлення від 28.07.2016 р. вих. № 263/01-12 та від 22.09.2016 р. вих. № 315/01-12 про припинення терміну дії договору оренди та направлені акти прийому-передачі з проханням їх підписати. У своїх листах Балансоутримувач вказує на неможливість продовження терміну дії договору за відсутності площ для повноцінного функціонування та надання своєчасної медичної допомоги.

Так, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову норму, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Проте, вирішуючи даний спір судом встановлено, що на звернення позивача, Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради було відмовлено у продовженні терміну дії договору та вказано на його припинення. Отже, позивач та відповідачі протягом місяця після закінчення терміну дії Договору оренди не узгодили істотну умову щодо його продовження. Дозвіл на продовження Договору оренди на новий строк позивачем не був отриманий.

Таким чином, суд наголошує, що умовами Договору та чинним законодавством передбачено саме можливість такого продовження договору за наявності певних обставин, які в даному випадку відсутні.

Суд не вбачає факту порушення з боку відповідачів права або охоронюваного законом інтересу позивача у справі, за захистом якого позивач у розумінні ст.ст. 1, 21 ГПК України звернувся до суду.

Вказані обставини у їх сукупності є підставою для відмови у задоволенні позову про визнання договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001 р. продовженим на новий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відносно доводів позивача, що лист від 26.09.2016 р. вих. № 4137/01/01-07/6430 з повідомленням про припинення терміну дії договору від імені відповідача-1 підписано особою, яка не мала повноважень щодо відмови від продовження терміну дії договору, суду зазначає наступне.

Лист № 4137/01/01-07/6430 від 26.09.2016 р. підписано заступником директора Департаменту начальником управління приватизації Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради ОСОБА_4 Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 має право вчиняти від імені департаменту дії без довіреності, інформація про що була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Вказана інформація була внесена до ЄДР на підставі п.3.3 Посадової інструкції заступника директора департаменту - начальника управління приватизації департаменту, затвердженої директором департаменту. У відповідності до зазначеного пункту інструкції ОСОБА_4 виконує обов'язки директора департаменту за його дорученням під час його відсутності. Лист відповідача-1 від 26.09.2016 р. був підписаний ОСОБА_4 в період перебування директора департаменту у відпустці строком на 1 день - 26.09.2016 р. Згідно із пунктом 2 розпорядження міського голови від 20.09.2016 р. №2496к/тр на час відпустки директора департаменту (ОСОБА_6П.) виконання обов'язків директора департаменту було покладено на його заступника (ОСОБА_4В.).

Доводи позивача щодо належного виконання ним умов договору оренди, а також сплати ним орендних платежів на підставі наданих йому рахунків і на даний час, судом відхиляються, оскільки, як вже зазначалося вище, продовження договору оренди на підставі ст. 764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відбувається в позасудовому порядку в разі відсутності заперечень однієї із сторін про припинення договору оренди і не залежить від належного виконання орендарем своїх обов'язків. Оплата орендних платежів не може свідчити про продовження терміну дії договору, оскільки це чинним законодавством не передбачено.

Щодо посилання позивача на недоведеність того, що Балансоутримувачем спірне приміщення буде використовуватися для власних потреб, суд зауважує, що законодавством України передбачений особливий порядок укладення договорів оренди комунального майна, зокрема, положеннями ст. 9 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що майно комунальної власності передається в оренду лише на конкурсних засадах. Порядок проведення конкурсу для об'єктів, що перебувають у комунальній власності визначається органами місцевого самоврядування. В даному випадку жодних доказів про прийняття рішень у встановлений законом спосіб та у встановленому законом порядку щодо передачі спірного майна в оренду суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу на вимоги закону щодо державної реєстрації договорів про оренду будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше. Отже, згідно приписів чинного законодавства, а саме ст. 794 ЦК України, договір оренди будівлі (її частини) підлягає державній реєстрації у випадку найму більш ніж на три роки.

У відповідності до вимог Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 р. № 671, та Інструкції про ведення Державного реєстру правочинів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 р. № 86/5, державна реєстрація договору найму будівлі на три і більше років проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням. Зміни до запису у вказаному реєстрі вносяться нотаріусом одночасно з нотаріальним посвідченням правочину, на підставі якого вносяться зміни до основного правочину. При недотриманні вимог закону стосовно державної реєстрації спірного правочину, у випадках, коли така форма правочину визнана законом обовязковою, такий правочин вважається неукладеним і не має юридичної сили.

Спірний договір оренди нотаріально не посвідчений, оскільки був укладений до набрання чинності ЦК України, разом з тим, із закінченням пролонгації договору оренди до 25.09.2016 р. згідно із висновками господарського суду Запорізької області у рішенні від 26.04.2012 р. по справі № 5009/763/12 (з огляду на ст. 35 ГПК України), подальше його автоматичне продовження за відсутності нотаріального посвідчення та державної реєстрації, є неможливим.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити: пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна встановлено: Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється».

Щодо заяви від 09.11.2016 представника відповідача про залишення позову без розгляду, у звязку з тим, що позовна заява № 02-02 від імені Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 підписана особою, посадове становище якої в позові не вказано, а також не вказано, чи діє ця особо на підставі довіреності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що договір укладено між трьома сторонами, а саме 25.09.2001 між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради, комунальною установою Міська поліклініка імені 8 Марта та ТОВ Едельвейс, ЛТД був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 858. Додатковими угодами від 20.05.2011 та 09.01.2014 до договору оренди були внесені зміни в частини заміни орендодавця на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та балансоутримувача на комунальний заклад Центр первинної медико-санітарної допомоги №6.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана орендодавцем директором Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та бансоутримувачем майна представником за довіреністю від 27.01.2016 Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6, яка видана головним лікарем Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 ОСОБА_5 на імя юрисконсульта Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 - ОСОБА_1, якому довірено представляти інтереси Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 в усіх установах і організаціях, правоохоронних органах, судах, підписувати позови та інші розпорядливі документи по лікувальному закладу.

Крім того, у судовому засіданні 07.12.2016 представник Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 ОСОБА_1, підтвердив суду, що ним особисто було підписано оригінал позовної заяви № 02-02. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви від 09.11.2016 представника відповідача про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивачі 1, 2 у позовній заяві просять суд у наказі зазначити, що право стягнення є солідарним відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999. Суд зазначає, що 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 передбачено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Також, відповідачем у судовому засіданні 26.12.2016 було заявлено клопотання про зобовязання позивача 2 сплатити судовий збір у порядку та розмірі за подачу позовної заяви, передбачених чинним законодавством України.

Суд зазначає, наступне, що відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" (далі - Закон).

Пунктом 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (далі постанова Пленуму) якщо до господарського суду звертаються кілька позивачів з вимогою немайнового характеру до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірі, передбаченому підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, за подачу вказаної позовної заяви судовий збір було сплачено позивачем 1 у розмірі 1 378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 6).

Відповідно до п. 4.1. постанови Пленуму у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру.

Пунктом 2.23. постанови Пленуму передбачено, що якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк, та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Таким чином, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати відносяться на відповідача, в т.ч. в частині недоплаченої суми судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Звільнити Товариству з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 24, ) нежитлові приміщення № 60-62 загальною площею 29,4 кв.м, розташовані в будівлі № 21 (літ. А - 4) на вулиці Чумаченка в м. Запоріжжі, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 24, ) на користь Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 (69104, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21, ) та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ). Видати наказ. Право стягнення за наказом є солідарним.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 24, ) на користь Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 (69104, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21, ) судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД (69001, Запорізька область, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 24, ) на користь державного бюджету (отримувач коштів: УДКСУ у місті Запоріжжі (Орджонікідзевський р-н), код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, банк отримувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, код банку отримувача (МФО) 813015, рахунок отримувача: 3007, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 27.12.2016.