ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016р. Справа № 914/2671/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АНДРОМЕДА ІНВЕСТ, м. Київ

до відповідача: Приватної агрофірми Дністер, с. Верин, Миколаївський район, Львівська область

про: визнання недійсним договору зберігання

Суддя П. Манюк

При секретарі Хороз І.Б.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник,

від відповідача: ОСОБА_2 представник.

Розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю АНДРОМЕДА ІНВЕСТ до приватної агрофірми Дністер про визнання недійсним договору зберігання від 12.06.2013 р. № 12/06-13/1

Ухвалою господарського суду від 20.10.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.11.2016 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду, в судових засіданнях оголошувалася перерва.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, письмових та усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю АНДРОМЕДА ІНВЕСТ (надалі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до приватної агрофірми Дністер (надалі - відповідач) про визнання недійсним договору зберігання від 12.06.2013 р. № 12/06-13/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.03.2014 р. відповідач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до позивача про зобовязання повернути майно - бульдозер на базі трактора Т-330 з реєстраційним номером Т00288ВС, ніби-то передане відповідачем позивачу за договором зберігання від 12.06.2013 р. № 12/06-13/1 (надалі - договір).

Позивач вважає, що даний договір є недійсним, оскільки, ним від відповідача ніколи не отримувалося на відповідальне зберігання майно, а саме бульдозер на базі трактора Т-330 з реєстраційним номером Т00288ВС.

Позивач зазначає, що 21.07.2014 р. ОСОБА_3, який перебував на посаді директора ТзОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ з 01.11.2007 р. по 27.06.2013 р. написав нотаріально посвідчену заяву для представлення Господарському суду міста Києва у справі № 910/5208/14, де він заявив, що спірний договір зберігання від 12.06.2013 р. № 12/06-13/1, укладений між ПАФ Дністер та ТОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ він не підписував, з його змістом не обізнаний, жодного майна на зберігання йому від ПАФ Дністер не передавалося.

Крім того, 03.12.2014 року ТОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ звернулося до Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. За результатами розгляду цієї заяви 08.12.2014 року слідчим СВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області було зареєстровано кримінальне провадження № 0001423 та розпочато досудове розслідування. В ході здійснення досудового розслідування було призначено почеркознавчу експертизу щодо визначення особи, яка підписала договір зберігання від 12.06.2013 р. № 12/06-13/1. Висновком судової почеркознавчої експертизи від 13.08.2014 р. № 1713 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001423 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3, розташовані в лінійках після слів Від Зберігача на 1-ому аркуші, графи Зберігач: розділу Місцезнаходження та реквізити Сторін: на 2-ому аркуші договору зберігання № 12/06-13/1, укладеного 12 червня 2013 року між приватною агрофірмою Дністер та ТзОВ Андромеда-Інвест; в лінійці графи Зберігач розділу ПІДПИСИ СТОРІН: акта приймання передачі майна на зберігання, складеного 12 червня 2013 року приватною агрофірмою Дністер та ТзОВ Андромеда-Інвест, викона ні не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його справжніх підписів після попереднього тренування. Встановити ким, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 чи іншою особою, виконані ці підписи не виявилося можливим з причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

Крім того, в ході здійснення досудового розслідування слідчим СВ Миколаївського РВ ГУ МВС України у Львівській області були проведені допити, у якості свідків, директора ПАФ Дністер - ОСОБА_6 та комерційного директора ПАФ Дністер - ОСОБА_5. Як вбачається з протоколів допитів вказаних осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомили, що спірний бульдозер був порізаний на металобрухт ще у 2011 році. Відтак, позивач вважає, що на момент укладення спірного договору зберігання, бульдозер, який є предметом цього договору, вже був знищений.

Відповідач щодо позову заперечує та зазначає, що спірний договір зберігання відбувся, оскільки сторони фактично досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та скріпили правочин печатками сторін. Встановлення факту підписання договору зберігання не керівником позивача, а іншою особою не є самостійною підставою для визнання такого правочину недійсним з огляду на норми ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки оспорюваний правочин (договір зберігання) містить такий обовязковий реквізит як печатка ТОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ. Докази на підтвердження звернення позивача до компетентних органів з приводу незаконного заволодіння печаткою позивача третіми особами в матеріалах справи відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина перша статті 936 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Як встановлено судом, на розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/5208/14 за позовом приватної агрофірми "Дністер" про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Андромеда-Інвест" повернути майно, а саме бульдозер на базі трактора Т-330 з реєстраційним номером Т00288ВС. Позовні вимоги обґрунтовувалися неналежним виконанням відповідачем (ТзОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ) умов договору зберігання від 12.06.2013р. № 12/06-13/1, що від імені ТзОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ був підписаний директором ОСОБА_3 Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 р. у справі № 910/5208/14, що залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 р. та Вищого господарського суду України від 12.05.2015 р., у задоволенні позовних вимог приватної агрофірми "Дністер" було відмовлено

В процесі розгляду справи № 914/2671/16, господарським судом встановлено, що 03.12.2014 року ТзОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ звернулося до Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. За результатами розгляду цієї заяви 09.12.2014 року слідчим СВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області було зареєстровано кримінальне провадження № 0001423 та розпочато досудове розслідування.

Ухвалою суду від 14.11.2016 р. було задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області матеріали кримінального провадження від 09.12.2014 року № 0001423 (надалі матеріали кримінального провадження).

Супровідним листом від 08.12.2016 р. № 14158 матеріали кримінального провадження були скеровані на адресу суду та отримані 15.12.2016 р.

При огляді в судовому засіданні, яке відбулося 21.12.2016 р., оригіналів матеріалів кримінального провадження № 0001423 та матеріалів долучених до справи, суд встановив, що в ході здійснення досудового розслідування, на виконання постанови від 06.05.2015 р., винесеної капітаном міліції ОСОБА_8, слідчим СВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області, було проведено судову почеркознавчу експертизу щодо визначення особи, яка підписала договір зберігання від 12.06.2013 р. № 12/06-13/1 та акт приймання передачі майна на зберігання, складений 12.06.2013 р.

Висновком судової почеркознавчої експертизи від 13.08.2015 р. № 1713 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001423 від 20.08.2014 р. встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3, розташовані в лінійках після слів Від Зберігача на 1-ому аркуші, графи Зберігач: розділу Місцезнаходження та реквізити Сторін: на 2-ому аркуші договору зберігання № 12/06-13/1, укладеного 12 червня 2013 року між приватною агрофірмою Дністер та ТзОВ Андромеда-Інвест; в лінійці графи Зберігач розділу ПІДПИСИ СТОРІН: акта приймання передачі майна на зберігання, складеного 12 червня 2013 року приватною агрофірмою Дністер та ТзОВ Андромеда-Інвест, викона ні не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його справжніх підписів після попереднього тренування. Встановити ким, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 чи іншою особою, виконані ці підписи не виявилося можливим з причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

Крім того, ухвалами про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи від 20.10.2016 р. та від 14.11.2016 р. відповідно, суд зобовязував відповідача представити оригінали договору зберігання від 12.06.2013 р. № 12/06-13/1 та акта приймання передачі від 12.06.2013 року для огляду в судовому засіданні.

Відповідач даних вимог ухвал суду не виконав, натомість представник відповідача долучив копію супровідного листа від 02.09.2016 р. Миколаївського відділення поліції про надсилання оригіналу договору та акта приймання передачі майна Київському апеляційному господарському суду та їх копій. Однак, при огляді матеріалів кримінальної справи суд встановив, що на оригіналі супровідного листа від 02.09.2016 р. № 9586 прописом зазначено, що відповідно до п. 5 ухвали від 11.07.2016 р. у справі № 910/5208/14 оригінал договору зберігання № 12/06-13/1 та оригінал акта від 12.06.2013 р. отримав адвокат ОСОБА_9, що є представником ПАФ Дністер.

Вищенаведене свідчить про невиконання відповідачем вимог ухвали суду щодо надання для огляду оригіналу спірного договору та акта приймання - передачі майна за договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 937 ЦК України визначено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу; письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до п. 6.17. Статуту позивача, директор товариства без доручення діє від імені товариства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, видає накази, розпорядження та дає вказівки з питань, які відносяться до його компетенції, відкриває рахунки в банківських установах, укладає договори, видає довіреності на здійснення від імені товариства, проиймає на роботу, переводить та звільняє працівників і вирішує питання діяльності товариства в межах та порядку, визначених Статутом та чинним законодавством України.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.3 постанови від 29 травня 2013 року № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними зазначив, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Позивачем до матеріалів справи додано копії протоколів допитів, проведених в ході здійснення досудового розслідування № 0001423 слідчим СВ Миколаївського РВ ГУ МВС України у Львівській області, у якості свідків, директора ПАФ Дністер - ОСОБА_6 та комерційного директора ПАФ Дністер - ОСОБА_5 (оригінал оглянуто у матеріалах досудового розслідування). Як вбачається з протоколів допитів вказаних осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомили, що спірний бульдозер був порізаний на металобрухт ще у 2011 році, тому на момент укладення спірного договору зберігання, бульдозер, який є предметом цього договору, вже був знищений.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Суд зазначає, що в матеріалах господарської справи відсутні та сторонами не подані належні докази, які б підтверджували факт знищення вищезазначеного майна у 2011 році, а саме акт знищення чи списання, висновок експерта, рішення суду чи інші докази, які б підтверджували вказані обставини.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що судовою почеркознавчою експертизою встановлено, що спірний договір зі сторони позивача підписаний не директором ТзОВ АНДРОМЕДА ІНВЕСТ ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його справжніх підписів після попереднього тренування та не встановлено особу підписанта спірного договору зі сторони позивача, тобто підписаний невідомою особою, волевиявлення якої встановити неможливо, то в силу вимог закону такий договір підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір зберігання від 12 червня 2013 року № 12/06-13/1, укладений між приватною агрофірмою Дністер та товариством з обмеженою відповідальністю АНДРОМЕДА ІНВЕСТ.

3. Стягнути з приватної агрофірми Дністер (81635, Львівська обл., Миколаївський район, с. Верин, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю АНДРОМЕДА ІНВЕСТ (04119, м. Київ, вул. Сімї Хохлових, 15, ) 1 378, 00 грн судового збору.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 26.12.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.