РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016Справа №910/27766/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Аметрін ФК"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю "Аметрін ФК" (позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (відповідач) про стягнення 28 139,76 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов'язків зі сплати регламентної виплати, як страховиком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2107-14-00360 від 11.08.2014 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/27766/15. Розгляд справи призначено на 18.11.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 року відкладено розгляд справи на 09.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015р року призначено у справі №910/27766/15 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція Судових Експертиз".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2016р. провадження у справі №910/27766/15 зупинено.

У вересні 2015 року до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/27766/15 разом з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 07.09.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 року провадження у справі поновлено та призначено її до розгляду на 12.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 року відкладено розгляд справи на 26.10.2016 року.

11.10.2016 року відповідач звернувся до суду з клопотанням, у якому просив призначити додаткову судову експертизу у справі, оскільки не погоджується із висновком експерта № 07/09 від 07.09.2016 року.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, дійшов висновку про відсутність підстав для призначення додаткової експертизи та відхилив його, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 42 ГПК України у випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

Відповідно до пункту 15.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» додаткова експертиза призначається судом після розгляду ним висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта неможливо.

Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об'єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання.

Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить непевний, неконкретний характер.

В ухвалі про призначення додаткової експертизи необхідно чітко зазначити, які саме висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Така судова експертиза може призначатись як з ініціативи суду, так і за клопотанням учасників судового процесу, а її проведення може бути доручено тому ж або іншому експерту.

Якщо необхідно здійснити дослідження нових об'єктів або з інших обставин справи, призначається нова, а не повторна експертиза.

Разом з тим, висновок судового експерта №07/09 від 07.09.2016 року є повним та ясним, і потреби у проведенні додаткової експертизи немає.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2014 року між позивачем (страховик) та відповідачем (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2107-14-00360 (надалі - Договір або Договір добровільного страхування), відповідно до якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього Договору страхову виплату страхувальнику або вигодонабувачу, визначеному у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов'язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконувати інші умови Договору.

Предметом Договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки "Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пунктом 9.4.4. Договору встановлено обов'язок страховика виплатити у разі настання страхового випадку страхове відшкодування згідно умов Договору.

У розмір страхового відшкодування по КАСКО не включаються витрати на ремонт пошкоджених частин транспортного засобу, які мали пошкодження в момент укладання Договору та були зазначені в Акті огляду транспортного засобу, а також тих пошкоджень, за якими було виплачено страхове відшкодування або відмовлено у виплаті, та на дату страхового випадку такі порушення не були усунені і факт усунення таких пошкоджень не був зафіксований в Акті огляду транспортного засобу (п. 12.3. Договору).

Актом огляду автомобіля Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від 11.08.2014 року, складеним відповідачем, встановлено відсутність пошкоджень зазначеного транспортного засобу на момент укладення Договору страхування.

Згідно з п. 9.3.2. Договору страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої позивачем інформації і документів стосовно транспортного засобу, факту і обставин настання страхового випадку, розміру завданих збитків та виконання позивачем обов'язків за договором, робити запити до уповноважених органів відносно причин, обставин та наслідків страхового випадку.

Відповідно до п. 5.1. Договору франшиза зазначається в частині 1 Договору, і «по іншим ризикам» становить 2%.

Строк дії договору встановлено з 12.08.2014 року до 11.08.2015 року.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору втрата, знищення або пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є страховим випадком.

Як зазначає позивач, відповідний страховий випадок настав 15.07.2015 року в м. Харкові по вул. Героїв Сталінграду, 23/1, коли водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при виїзді з двору, пропускаючи зустрічний автомобіль, не помітив кут бардюрного каменю, внаслідок чого здійснив на нього наїзд правим нижнім коробом.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідачем листами № 281 від 05.08.2015 року та №317/1 від 23.09.2015 року було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Позивач стверджує, що відповідачем не виконано умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2107-14-00360 від 11.08.2014 року щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 28 139,76 грн.

Відповідач у відзиві вказав, що у виплаті страхового відшкодування відмовлено на підставі п. 12.3. Договору, оскільки заявлені пошкодження автомобіля Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме порогу (коробу) задніх правих дверей з лівої сторони, мали місце до укладення Договору страхування, та помилково не були зафіксовані в Акті огляду транспортного засобу, а тому позовні вимоги визнає в частині стягнення 4 161,14 грн. страхового відшкодування.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (ст. 980 Цивільного кодексу України).

Страховим випадком відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Частиною 1 та 2 статті 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно п. 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

При цьому, у відповідності до статті 991 Цивільного кодексу України, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування можуть бути передбачені даною статтею випадки, а також інші випадки, встановлені законом або передбачені укладеним між сторонами договором страхування.

Виключні підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) встановлені ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

- невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи (складений ТОВ «Агенція Судових Експертиз») розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням фізичного зносу, внаслідок ДТП, що мала місце 15.07.2015 року, складає 27 326,54 грн.

Відповідно до листа Верховного суду України від 19.07.2011 року "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що судовою автотоварознавчою експертизою встановлено розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, в розмірі 27 326,54 грн., з урахуванням положень ст. 988 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", те, що Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2107-14-00360 від 11.08.2014 року встановлено франшизу в розмірі - 2%, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті відповідачем за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу "Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 26 780,01 грн. з розрахунку 27 326,54 (розмір матеріального збитку) - 546,53 грн. (2% франшиза).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 ЛІТ.А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Аметрін ФК" (01033, м. Київ, вулиця Гайдара, будинок 27, квартира 26, ідентифікаційний код 38218086) грошові кошти 26 780,01 грн. (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят гривень 01 копійка) страхового відшкодування, 1 159,14 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят дев'ять гривень 14 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі 910/27766/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.12.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало