РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016Справа № 910/4521/14
За позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Публічне акціонерне товариство "Квазар"

за участю Генеральної прокуратури України

про усунення перешкод у користуванні майном, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Костюк С.Ю. (представник за довіреністю №04-16/Д від 11.01.2016р.);

- Фесюк С.І. (представник за довіреністю №71-16/Д від 19.02.2016р.);

від відповідача: Сидоренко В.А. (представник за довіреністю №30/16 від 30.11.2016р.);

- Умірова О.О. (представник за довіреністю №18/16 від 30.11.2016р.);

від третьої особи: Миронюк В.П. (представник за довіреністю № 194/А від 03.06.2016р.);

від прокуратури: Такташов О.Я. (службове посвідчення 044658від 26.10.2016р.).

Обставини справи:

Державне підприємство "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України (надалі також - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" (надалі також - відповідач), в якому просить суд:

- усунути перешкоди на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень, вселення до них позивача і забезпечення позивачу безперешкодного проходу до вказаних груп приміщень через приміщення №2;

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АТА" усунути перешкоди Державному підприємству "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України щодо користування державним майном, яке перебуває на його балансі, шляхом забезпечення безперешкодного користування позивачем входом до сходових маршів першого поверху та входами до пасажирських ліфтів, розташованих в приміщенні №1 першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька,3 у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні ним групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3, які перебувають в оперативному управлінні позивача, у зв'язку із чим останній вказує на наявність підстав для зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні відповідним майном в судовому порядку.

Під час першого розгляду до участі в справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Квазар".

28.07.2014р. Господарським судом міста Києва (головуючий суддя Смирнова Ю.М., судді Ковтун С.А., Удалова О.Г.) було винесено рішення про часткове задоволення позовних вимог та вирішено усунути перешкоди на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу лі. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень і забезпечення позивачу безперешкодного проходу до вказаних груп приміщень через приміщення № 2; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "АТА" усунути перешкоди Державному підприємству "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України щодо користування державним майном, яке перебуває на його балансі, шляхом забезпечення безперешкодного користування позивачем входом до сходових маршів першого поверху та входами до пасажирських ліфтів, розташованих в приміщенні №1 першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька,3 у м. Києві; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2014р. було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2014р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015р. були скасовані, а справа №910/4521/14 була передана на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Розпорядженням керівника апарату Кривенко О.М. від 01.04.2015р. матеріали справи №910/4521/14 було призначено на повторний автоматичний розподіл.

Проведеним 01.04.2015р. повторним автоматичним розподілом матеріали справи №910/4521/14 були передані на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р. справу №910/4521/14 було прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи на 19.05.2015р.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 19.05.2015р. у справі №910/4521/14 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі.

24.02.2016р. до Господарського суду міста Києва надійшов супровідний лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №13192/13193/15-43 від 19.02.2016р. про направлення клопотання судового експерта Псярнецького Д.В. (голова експертної комісії), який виконує судову експертизу по справі №910/4521/14 про забезпечення додатковими матеріалами, які необхідні для надання висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2016р. задоволено клопотання судового експерта Псярнецького Д.В. (голова експертної комісії), який виконує судову експертизу по справі №910/4521/14 про забезпечення додатковими матеріалами, які необхідні для проведення судової експертизи.

26.10.2016р. до Господарського суду міста Києва надійшов висновок експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №13192/13193/15-43 від 23.09.2016р. разом з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2016р. поновлено провадження у справі №910/4521/14 та призначено її до розгляду на 22.11.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2016р. розгляд справи відкладено на 06.12.2016р.

В судовому засіданні 06.12.2016р. продовжено строк розгляду спору, розгляд справи відкладено на 20.12.2016р.

20.12.2016р. відповідачем подано через канцелярію Господарського суду міста Києва клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання, яке було задоволено судом, судове засідання 20.12.2016р. фіксувалося за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні 20.12.2016р. представником відповідача було також подано клопотання про призначення у справі додаткової експертизи та клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволенні яких судом було відмовлено з огляду на наступне.

Клопотання відповідача про призначення додаткової експертизи обґрунтовано необхідністю дослідити додаткові матеріали, які подав відповідач у зв'язку із реконструкцією приміщень та реєстрацією права власності на відповідні нежилі приміщення.

Згідно із ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

У відповідності до ч. 3 ст. 42 ГПК України у випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

Відповідачем належним чином не обґрунтовано, які саме існують неясності чи в чому полягає неповнота наявного в матеріалах справи Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №13192/13193/15-43 від 23.09.2016р і яким чином будуть впливати надані відповідачем додаткові документи щодо реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на повноту та ясність вказаного висновку експертів. Крім того, судом враховано, що поданий відповідачем до клопотання про призначення додаткової експертизи Технічним паспорт на виробничі приміщення №1-3 по вул. Північно-Сирецькій у м. Києві був виготовлений 14.06.2016р., тобто ще до закінчення судової експертизи у цій справі, а тому відповідач не був позбавлений можливості надати копію такого Технічного паспорту до суду або експерту для його врахування під час проведення експертизи. За таких обставин, клопотання відповідача про призначення додаткової експертизи задоволенню не підлягає.

У клопотанні про зупинення провадження у справі відповідач просить зупинити розгляд справи до вирішення господарської справи № 910/28440/15 за позовом ДП «Ноуково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» НАН України м. Києва до ТОВ «АТА» про встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У відповідності до п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Також визначено, що статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Клопотання позивача обґрунтоване тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/28440/15 про встановлення сервітуту, в якій встановлюються обставини, що вплинуть або можуть вплинути на подання та оцінку доказів у даній справі. Однак відповідачем належним чином не обґрунтовано, яким чином обставини, які встановлюються в справі № 910/28440/15 можуть вплинути на оцінку доказів у цій справі № 910/4521/14 з огляду на те, що дія сервітуту згідно із рішенням суду буде встановлена на майбутнє, що не перешкоджає можливості дослідження фактичних обставин справи та оцінки судом доказів у цій справі станом на час її розгляду та винесення рішення. За таких умов у цій справі суд не позбавлений можливості самостійно встановити обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі визнається судом необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 20 грудня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2004р. Президією Національної академії наук України було винесено постанову №215 «Про питання діяльності Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» НАН України» (том справи - 1, аркуші справи - 29-30), якою вирішено:

- у зв'язку з прийняттям Державного підприємства «Інститут мікроприладів» (далі - ДП ІМП) в складі Науково-технологічного комплексу «Інститут монокристалів» до відання НАН України віднести зазначене підприємство до Відділення фізико-технічних проблем матеріалознавства НАН України. Встановити, що зазначене підприємство діє на засадах повного госпрозрахунку (п.1 постанови);

- закріпити на правах оперативного управління майно та земельні ділянки, що знаходяться на балансі ДП ІМП НТК «Інститут монокристалів» НАН України (п.5 постанови);

- визначити місцезнаходження інституту за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3 (п.6 постанови).

В подальшому було складено Акт про закріплення на правах оперативного управління згідно з даними бухгалтерського обліку будівель, споруд, передавальних пристроїв та обладнання за позивачем (том справи - 1, аркуш справи - 31).

15.11.2013р. було проведено державну реєстрацію права власності за Державою Україна в особі Національної академії наук України (форма власності - державна) на нежитлові будівлі загальною площею 27 218,3 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том справи - 1, аркуш справи - 8).

20.11.2013р. видано Свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно (том справи - 1, аркуш справи - 7), в якому зазначено про те, що до складових частин об'єкту нерухомого майна державної форми власності належать: лабораторно-виробничий комплекс загальною площею 19 093,1 кв. м. (літера «Х»); лабораторно-виробничий комплекс загальною площею 6 178,4 кв. м. (літера «А9»); побутові приміщення загальною площею 1 946,8 кв. м. (літера «Ф»).

Нежитлові будівлі загальною площею 27 218,3 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, перебувають на балансі позивача та передані йому в оперативне управління, про що 27.11.2013 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том справи - 1, аркуш справи - 197).

З матеріалів справи, зокрема, технічного паспорту приміщень (том справи - 1, аркуші справи - 9-27), вбачається, що до складу нежитлових будівель по вул. Північно-Сирецькій, 3 у м. Києві, загальною площею 27 218,3 кв. м. входять групи приміщень №№7-10 першого поверху та групи приміщень №15, №16 антресолі першого поверху будинку адміністративно-лабораторного корпусу літ. "А9".

В ході інвентаризації виробничих площ інституту та перевірки електромереж з метою визначення стану та підвищення ефективності використання виробничих площ позивача у науково-виробничій діяльності та для надання в оренду, а також з метою мінімізації витрат електроенергії, що проводилася згідно наказу позивача №24 від 17.10.2013р. (а.с.36, т.1), відповідач перешкоджав роботі інвентаризаційної комісії, про що членами комісії було складено та підписано акт від 14.11.2013р. (а.с.35, т.1), в якому вказано про неможливість комісії під час проведення інвентаризації зафіксувати стан ліфтів, сходів та переданих позивачу в оперативне управління спірних груп приміщень корпусу "А9". При цьому встановлено самовільне зайняття відповідачем цих приміщень.

Позивач звернувся до відповідача з листом №183-13/Д від 18.12.2013 р., в якому просив надати письмове пояснення щодо підстав використання відповідачем спірних приміщень корпусу "А9" (а. с. 33, т.1). На вказаний лист відповідач надав відповідь № 625 від 10.01.2014р., в якій повідомив, що йому незрозуміло про які площі йде мова і просив надати додаткові документи, щодо прохідної відповідач зазначив, що займає ці приміщення на законних підставах.

Також під час проведення інвентаризації виробничих площ ДП «НДІ Мікроприладів» згідно наказу Директора №8 від 03.06.2014р. інвентаризаційна комісія позивача не змогла потрапити до ліфтів, сходів та груп приміщень на першому поверсі адміністративно-лабораторного корпусу літ «А» №7-10 та груп приміщень антресолі першого поверху №15 та №16, які займає відповідач, про що складено Акт про перешкоджання з боку ТОВ «АТА» роботі інвентаризаційної комісії ДП «НДІ Мікроприладів» від 24.07.2014р. (а.с. 339, т. 1).

Крім того, в ході інвентаризації виробничих площ інституту та перевірки електромереж з метою визначення стану та підвищення ефективності використання виробничих площ позивача у науково-виробничій діяльності та для надання в оренду, а також з метою мінімізації витрат електроенергії, що проводилася згідно наказу позивача №17 від 15.05.2015р. (а.с.39, т.3), відповідач перешкоджав роботі інвентаризаційної комісії, про що членами комісії було складено та підписано акт від 18.05.2015р. (а.с.38, т.3), в якому вказано про неможливість комісії під час проведення інвентаризації зафіксувати стан ліфтів, сходів та переданих позивачу в оперативне управління спірних груп приміщень корпусу "А9". При цьому встановлено самовільне зайняття відповідачем цих приміщень.

Згідно з планом поверхів громадського (виробничого) будинку (приміщення) по вул. Північно-Сирецька, 3 (поверх І літ. "А9"), який є додатком до вищезгаданого технічного паспорту приміщень, доступ до груп приміщень №№7-10, №15, №16 здійснюється через групи приміщень №1 та №2.

Відповідач є власником групи приміщень №1 та №2, через які існує доступ до вказаних вище приміщень на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.2007р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належним йому на праві оперативного управління майном, не допускаючи працівників позивача до спірних приміщень, перешкоджає доступу до приміщення №1, яке в свою чергу, є єдиним приміщення, через яке існує доступ до сходових маршів головного входу та ліфтів будинку. Окрім того, відповідач самовільно займає сходи та групи приміщень №№7-10 першого поверху та групи приміщень №15, №16 антресолі першого поверху будинку адміністративно-лабораторного корпусу літ "А9" загально площею 173,9 м2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, а тому позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні групами приміщень №№7-10 першого поверху та групами приміщень №15, №16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", розташованими по вул. Північно-Сирецькій, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв. м., шляхом виселення відповідача із вказаних груп приміщень, вселення до них позивача і забезпечення позивачу безперешкодного проходу до вказаних груп приміщень через приміщення №2.

Також позивач просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди щодо користування позивачем державним майном, яке перебуває на його балансі, шляхом забезпечення безперешкодного користування позивачем входом до сходових маршів першого поверху та входами до пасажирських ліфтів, розташованих в приміщенні №1 першого поверху будинку адміністративно-лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ст. 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Особливості управління господарською діяльністю у державному секторі економіки наведені в ст. 22 Господарського кодексу України, згідно з ч.5 якої держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Згідно зі ст. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

В процесі судового розгляду було встановлено, що спірні приміщення, відносно яких позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні, належать до державної форми власності та були передані позивачу на праві оперативного управління.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача правових підстав для зайняття чи використання ним вищезгаданих приміщень будинку адміністративно-лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться по вул. Північно-Сирецькій, 3 у м. Києві суду не надано.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що спірні приміщення (а саме група приміщень №№7-10 першого поверху та група приміщень №15, №16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", розташовані по вул. Північно-Сирецькій, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв. м.) належать третій особі на праві власності, про що, зокрема, свідчать: Свідоцтво про власність від 02.04.1996р.; додаток до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу заводу "Квазар" - Відомість розрахунку вартості будівель та споруд і передавальних пристроїв заводу "Квазар" станом на 01.03.1994р. по вул. Північно-Сирецька, 1-3 та витяг з неї - Перелік об'єктів нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ "Квазар", тощо, не приймаються судом до уваги, оскільки це спростовуються матеріалами справи та рішенням суду в господарській справі.

Так, обставини належності вказаних приміщень на праві власності позивачу були предметом судового розгляду в межах господарської справи № 910/14022/14 за позовом ПАТ «Квазар» до ДП «НДІ мікроприладів «НТК» Інститут монокристалів» НАН України, НАН України, Державної реєстраційної служби України, третя особа на стороні позивача - ТОВ «АТА» та третя особа на стороні відповідачів - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві за участю Прокуратури м. Києва про визнання права власності та скасування державної реєстрації. В межах цієї справи ПАТ «Квазар» були заявлені позовні вимоги про визнання права власності на групу приміщень, що знаходяться в одноповерховій прибудові за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 3, літ. "А9", скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.11.2013 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.11.2013, за якими зареєстровано право власності на вказані приміщення за Державою в особі Національної академії наук України.

17.02.2016р. Господарським судом міста Києва було винесене рішення у справі № 910/14022/14, яким в позові ПАТ «Квазар» відмовлено повністю. Вказане рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2016, а отже набрало законної сили.

У відповідності до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що в межах господарської справи № 910/14022/14 встановлювалися обставини щодо права власності на нежитлові приміщення - групу приміщень №№7-10 першого поверху та групу приміщень №15, №16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", розташовані по вул. Північно-Сирецькій, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв. м., позовні вимоги щодо усунення перешкод в користування якими і заявлені у цій справі № 910/4521/14, а також зважаючи на те, що у справі №910/14022/14 брали участь ті самі особи, обставини, встановлені господарським судом в справі № 910/14022/14 мають преюдиційне значення для цієї справи.

Так, дослідивши матеріали справи №910/14022/14 та належним чином оцінивши всі наявні в ній докази господарський суд дійшов до висновку про законність та правомірність набуття Державою в особі Національної академії наук України права власності на спірні приміщення - групи приміщень №7 загальною площею 16,0 м.кв. , група приміщень № 8 загальною площею 47,2 м.кв., група приміщень № 9 загальною площею 2,8 м.кв. , група приміщень №10 загальною площею 22,6 м.кв. першого поверху, а також групи приміщень № 15 і № 16 антресолі першого поверху загальною площею 85,3 м.кв. в будівлі літера А9, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька 3, а отже підстави для визнання права власності на спірні приміщення за ПАТ «Квазар» відсутні.

Зокрема в межах справи №910/14022/14 в обґрунтування позовних вимог ПАТ «Квазар», серед іншого, також посилався на Свідоцтво про власність від 02.04.1996р.; додаток до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу заводу "Квазар" - Відомість розрахунку вартості будівель та споруд і передавальних пристроїв заводу "Квазар" станом на 01.03.1994р. по вул. Північно-Сирецька, 1-3 та витяг з неї - Перелік об'єктів нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ "Квазар". Господарським судом щодо цих обставин було встановлено наступне.

В результаті дослідження вказаних документів суд дійшов висновку, що вони не можуть вважатись належними та достатніми доказами права власності ПАТ «Квазар» на спірні приміщення. Так, Свідоцтво про власність від 02.04.1996р. реєстр. № П-493 і Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу заводу «Квазар» від 31.03.1994 не містять переліку майна, яке передавалось ВАТ «Квазар».

Додаток до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу заводу "Квазар" - Відомість розрахунку вартості будівель та споруд і передавальних пристроїв заводу "Квазар" станом на 01.03.1994р містить перелік майна, в якому відображено порядковий номер, інвентарний номер, назву об'єкта, рік введення в експлуатацію та його вартість. У відомості зазначено про одноповерхову обстройку, введену в експлуатацію 1976 року, однак, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, територія Київського науково-виробничого об'єднання «Мікропроцесор», до якого на початку 1990 років входили і позивач і відповідач-1, становила десятки гектарів, на яких було розміщено значну кількість об'єктів (в т.ч. одноповерхова прибудова), що мали декілька корпусів, розташованих за однією (спільною) адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3. Тобто, з наданих документів неможливо встановити, до якого саме корпусу належала одноповерхова обстройка адміністративно-лабораторного корпусу інституту.

В матеріалах справи наявний лист Держаного комітету промислової політики України №15/2-2-340 від 02.07.2001р., адресований Київській міській державній адміністрації та Головному управлінню з питань майна, в якому зазначено про те, що листом від 13.07.2000р. за №12/1-6-193 Держпромполітики був відкликаний Перелік об'єктів нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Квазар», вартість яких включена в «Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу заводу «Квазар», складений на основі додатку до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу заводу «Квазар» - «Відомості розрахунку вартості будівель та споруд і передавальних пристроїв станом на 01.03.1994р., м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3», оскільки майно Держпромполітики безпосередньо акціонерному товариству «Квазар» не передавалося. Таким чином, право власності ВАТ «Квазар» на майновий комплекс, розташований за адресою: вул. Північно-Сирецька, 1-3 у Шевченківському районі наказом Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації №587-В було оформлене 16.10.2000р. без врахування листа Держпромполітики про відкликання Переліку об'єктів нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Квазар».

Крім того, як зазначено у Висновку судової будівельно - технічної експертизи № 5286/15-42 від 25.01.2016р., посилання на матеріали технічної інвентаризації чи інші плани з експлікацією приміщень в додатку до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу заводу «Казар» - Відомості розрахунку вартості будівель та споруд і передавальних пристроїв заводу "Квазар" станом на 01.03.1994р. відсутні.

В той же час, в Акті приймання передачі цілісного майнового комплексу ДП «НДІ мікроприладів» із сфери управління Міністерства промислової політики України у відання Національної академії наук України від 01.06.2004 року зазначено, що розглянувши матеріали позачергової інвентаризації згідно наказу по ДП «НДІ МП» № 38 від 26.03.2004 р. станом на 01.04.2004 року комісія підтверджує, що оціночна вартість майна згідно з передаточним балансом і документацією про результати інвентаризації становить 31 806 тис. грн. Склад переданого цілісного майнового комплексу відображений у матеріалах вказаної позачергової інвентаризації.

Наказом ДП «НДІ МП» № 38 від 26.03.2004р. Про проведення позачергової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, передбачено, що при проведенні інвентаризації основних засобів комісія в обов'язковому порядку проведе огляд об'єктів та інших засобів в натурі і занесе в інвентаризаційні описи повне найменування, інвентарні номери (п. 11 Наказу).

Згідно інвентарної картки обліку основних засобів - адміністративно-лабораторного корпусу по вул.. Північно-Сирецькій,3, інвентарний №99705, його площа станом на 01.01.2004 р. складала 9518,4 кв. м. Інвентарна картка також містить опис об'єкта, де зазначено, що до складу адміністративно-лабораторного корпусу входить прохідна, камера кондиціонування та столова. Станом на 01.01.2004 року балансова вартість адміністративно-лабораторного корпусу становила 2 646 565 грн.

За результатами інвентаризації комісією ДП «НДІ МП» було підписано Акт, де вартість цілісного майнового комплексу підприємства встановлена у розмірі 31 808 000 грн. Додатком до акту інвентаризації є Відомість бухгалтерського обліку будівель, споруд, передавальних пристроїв та обладнання, які знаходяться на балансі ДП НДІ МП станом на 01.04.2004 року, де під номером 1 у списку вказується адміністративно-лабораторний корпус, інвентарний № 99705, балансовою вартістю 2 646 565 грн.

Таким чином, станом на 2004 рік площа адміністративно-лабораторного корпусу була значно більша, ніж та, право власності на яку оформлено державою в особі НАН України у 2013 році згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 13079053, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 20.11.2013 p. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що площі, належні ПАТ «Квазар» в адміністративно-лабораторному корпусі, при оформленні права власності держави враховані не були.

Для встановлення всіх обставин, які мають значення для справи № 910/4521/14, з метою їх подальшої юридичної оцінки, зокрема щодо правового статусу спірного нерухомого майна, тотожності чи відмінності приміщень, право власності на які у 2001 р. було зареєстровано за ВАТ «Квазар», а у 2013 р. - за державою в особі позивача, виникла необхідність у проведенні судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2015р. у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Чи є сходові марші, ліфтові шахти та машини ліфтів адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3, м. Київ, місцями загального користування?

2. Чи можливий доступ до груп приміщень №№7-10, №15, №16 за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 (поверх І літ. «А9») через інші групи приміщень ніж через №1 та №2? Чи існує за адресою по вул. Північно-Сирецька, 3, м. Київ, адміністративно-лабораторний корпус літ. «А9», інший адміністративно-лабораторний корпус з прохідною, окрім як через групи приміщень №1 та №2?

3. Яке функціональне (цільове) призначення приміщення №1 першого поверху будинку адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3, м. Київ, з урахуванням об'ємно-просторових та планувальних характеристик всього адміністративно-лабораторного корпусу піл літерою «А9», разом із прибудовою до нього?

4. Чи можлива нормальна експлуатація будівлі адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3, м. Київ, в існуючому планувальному рішення у випадку замурування з групи приміщень №1 першого поверху проходу до сходових маршів та ліфтових шахт?

5. Чи є ідентичними приміщення, право власності на які було зареєстровано за ВАТ «Квазар» згідно Свідоцтва про право колективної власності ВАТ «Квазар» на 5/100 частини від майнового комплексу, площею 136 734,1 кв.м., площею 6 557,6 кв.м., який розташований в місті Києві за адресою вул. Північно-Сирецька, 1-3, серії МК №010003328 від 25.10.2000р. із приміщеннями, на які зареєстровано право державної власності та оперативного управління Державним підприємством "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у 2013 році?

6. Яка частина (площа) приміщення №1 першого поверху адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3, м. Київ, знаходиться поза межами обстройки до цього корпусу та згідно проектних рішень є частиною першого поверху адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3, м. Київ?

За результатами проведеної у справі судової експертизи було складено Висновок експерта № 13192/13193/15-43 від 23.09.2016р., яким на поставлені судом питання надано наступні відповіді:

1. Приміщення сходових клітин, холів в будівлі адміністративно-лабораторного корпусу (літера А9) по вул. Північно-Сирецька, 3 в Подільському районі м. Києва згідно даних Технічного паспорту, складеного 23.03.2001р. відносяться до місць загального користування;

2. Доступ до груп приміщень першого поверху та антресолі першого поверху адміністративно-лабораторного корпусу (літера А9) по вул. Північно-Сирецька, 3 в Подільському районі м. Києва, а саме групи приміщень №№7-10, №15, №16 через інші групи приміщень ніж через групу приміщень №1 та групу приміщень №2 розташованих в обстройці, не можливий. Існування іншого адміністративно-лабораторного корпусу з можливістю проходу через його приміщення до адміністративно-лабораторного корпусу літера А9, за результатами проведеного дослідження не встановлено;

3. Встановити за результатами обстеження функціональне (цільове) призначення приміщення №1 групи приміщень №1, розташованих в обстройці, не вбачається можливим;

4. Нормальна експлуатація будівлі адміністративно-лабораторного корпусу (літера А9) по вул. Північно-Сирецька, 3 в Подільському районі м. Києва в існуючому станом на момент проведення обстеження поанувальному рішенні, при якому в частині приміщення №1 групи приміщень №1 обстройки проведено будівельні роботи по закладенню дверних прорізів ліфтових шахт і проходу до приміщення V сходової частини поверху АДК, є неможливою;

5. Згідно даних інвентаризаційної документації, яка міститься в матеріалах спраи, можливо стверджувати, що приміщення площею 6557,6 кв.м., які відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий комплекс від 25.10.2000 серії МК №010003328, виданого Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації (том. 1 а.с.241):

- складають 5/100 частин від майнового комплексу площею 136734,1 кв.м. по вул. Північно- Сирецька, 1-3 в м. Києві;

- належать ВАТ «Квазар» на праві колективної власності, не є ідентичними із приміщеннями площею 6178,4 кв.м. будівлі адміністративно-лабораторного корпусу (літера А9), що входять до складу приміщень загальною площею 27218,3 кв.м., які відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.11.2013, індексний номер 13079053 (т.1 а.с. 7) належить Державі в особі Національної академії наук України і розташовані в нежитлових будівлях по вул. Північно-Сирецька, 3 в м. Києві.

6. Вирішення питання щодо визначення площ та часток приміщень в будівлях не відноситься до компетенції Київського НДІ судових експертиз.

Оцінюючи всі обставини справи та наявні у справі докази в їх сукупності, господарський суд у цій справі виходить з того, що право власності Держави в особі Національної академії наук України на спірні приміщення - групи приміщень №7 загальною площею 16,0 м.кв., група приміщень № 8 загальною площею 47,2 м.кв., група приміщень № 9 загальною площею 2,8 м.кв. , група приміщень №10 загальною площею 22,6 м.кв. першого поверху, а також групи приміщень № 15 і № 16 антресолі першого поверху загальною площею 85,3 м.кв. в будівлі літера А9, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька 3, які були передані в оперативне управління позивача, належним чином підтверджене та доведене.

В ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач позбавлений можливості користуватися приміщеннями, які перебувають в його оперативному управлінні, а саме групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу лі. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, оскільки відповідач не допускає позивача до вказаних приміщень. Тобто відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні належним йому на праві оперативного управління майном.

Згідно з положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В ст. 4-2 ГПК України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарському суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем не чиняться перешкоди у користуванні належним позивачу на праві оперативного управління майном та/або доказів наявності у відповідача правових підстав для користування спірними приміщеннями.

За таких обставин, зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні позивачем групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення відповідача із вказаних груп приміщень, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачем не змінювалися, стосовно вимог позивача про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні спірним майном шляхом вселення позивача до відповідних приміщень суд відзначає, що позовною вимогою є матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Відповідачами, за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу. В свою чергу, вимога про вселення позивача до приміщень адресована самому позивачу, що виключає можливість задоволення такої вимоги в рамках розгляду даної справи.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні державним майном, яке перебуває на його балансі, шляхом забезпечення безперешкодного користування позивачем входом до сходових маршів першого поверху та входами до пасажирських ліфтів, розташованих у приміщенні №1 першого поверху будинку адміністративно-лабораторного корпусу літ. «А9», господарський суд зазначає наступне.

Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує положеннями ст. 391 ЦК України, у відповідності до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однак господарський суд вважає, що даної норми недостатньо для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з такого.

Позивач фактично просить захистити своє порушене право шляхом зобов'язання відповідача надати право безперешкодного користування входом до сходових маршів та до пасажирських ліфтів, що може бути забезпечено тільки шляхом проходу через приміщення, які є власністю відповідача.

Так, матеріалами справи підтверджується, та сторонами не заперечується, що приміщення №1 та №2 першого поверху будинку А9 є власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2007р.

Зі свого боку, відповідач теж має право користуватися своїм майном без втручання сторонніх осіб, на відповідача також розповсюджуються усі встановлені законом гарантії непорушності права власності на вказані приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом може бути встановлено право користування чужим майном (сервітут), який згідно ч.1 ст. 402 ЦК України може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Чинний ЦК України право користування чужим майном пов'язує виключно із встановленням сервітуту, якщо інший спосіб користування майном є не можливим.

Господарський суд виходить з того, що оскільки нежитлові приміщення, через які можливий доступ до приміщень позивача належать на законних підставах відповідачу по справі і не існує норми чинного законодавства про те, що будь-яка особа безкоштовно має право на свій розсуд у вільному режимі та на необмежений період використовувати їх для проходу, а відповідач повинен забезпечити це право стороннім особам, то позивач не має право спірні питання вирішувати через усунення перешкод у користуванні майном. Даний спосіб захисту можливий лише при незаконності дій відповідача по користуванню певним майном.

Так, у відповідності до ст. 401-404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Згідно ч. 2, 3 ст. 402 ЦК земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки (нерухомого майна). У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією про встановлення сервітуту щодо приміщень №1 та №2 першого поверху будинку А9.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є: договори та інші правочини.

З цього випливає, що примус у вчиненні певних дій може бути застосовано судом до особи лише на підставі закону або договору.

Обґрунтування позовних вимог в цій частині лише статтями 317, 321 та 391 ЦК України про зміст права власності та про захист права власності від порушень, не позбавлених із володінням майном, не є достатнім для задоволення позовних вимог про зобов'язання надати безперешкодний доступ позивачу до його майна шляхом користуванням входом до сходових маршів та входами до пасажирських ліфтів за умови, що такий вхід буде здійснюватися через приміщення відповідача, які знаходяться у його законному користуванні. Жодна норма чинного законодавства без узаконення питання про порядок користування чужим майном не зобов'язує відповідача по справі надати свою нерухоме майно зацікавленій особі для проходу через нього.

При цьому суд враховує, що позивачем в 2015 році була подана окрема позовна заява до Господарського суду м. Києва про встановлення відповідного сервітуту, провадження у справі за якою порушено Господарським судом м. Києва 09.11.2015 (справа № 910/28440/15). Станом на час винесення рішення у цій справі №910/4521/14 рішення у вказаній вище справі ще не винесено.

Таким чином, позивачем не надано доказів встановлення сервітуту, що надавав би позивачу право користування спірним майном відповідача. До встановлення такого сервітуту позовні вимоги щодо забезпечення безперешкодного користування позивачем входом до сходових маршів та входами до пасажирських ліфтів, розташованих у належних відповідачу приміщеннях, є передчасними. А тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За таких умов, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню лише в частині усунення позивачу перешкод у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу лі. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення відповідача із вказаних груп приміщень. Позовні вимоги в іншій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Судовий збір позивача у розмірі 1 218,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Усунути перешкоди на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України (ідентифікаційний код 14308827, адреса: 04136, м. Київ, вул. Північно-сирецька, буд. 3) у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. «А9», що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «АТА» (ідентифікаційний код 25589927, адреса: 01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 9, кімн. 3) із вказаних груп приміщень.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТА» (ідентифікаційний код 25589927, адреса: 01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 9, кімн. 3) на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут мікроприладів» НТК «Інститут монокристалів» Національної академії наук України (ідентифікаційний код 14308827, адреса: 04136, м. Київ, вул. Північно-сирецька, буд. 3) 1 218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень 00 коп. судового збору.

5. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.12.2016р.

Суддя С.М. Морозов