ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 грудня 2016 р. Справа № 918/1273/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

до відповідача: Орендного підприємства "Санаторій "Червона калина"

про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 1057238,35 грн.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: ОСОБА_2; ОСОБА_3

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 20.12.2016 р. по 22.12.2016 р.

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (надалі РВ ФДМУ або Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Орендного підприємства "Санаторій "Червона калина" (надалі Відповідач або Підприємство), в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість з орендної плати в розмірі 832829,19 грн. та пеню в розмірі 224409 грн. 16 коп. за період з 20.09.2011 р. по 21.10.2014 р.. Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 06.10.2014 у справі 918/1232/14 задоволено позов регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до Організації орендарів орендного підприємства санаторію «Червона калина» про внесення змін в договір оренди державного майна цілісного майнового комплексу санаторію «Червона калина» №1 від 20.05.1994р. п.3.1. Договору оренди викладено в такій редакції:

« 3.1. Орендна плата визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 78.6 із змінами і доповненнями. Розмір орендної плати за базовий місяць - серпень 2011 року становить без ПДВ - 51317.54 грн.».

Відповідно до Договору оренди №1 від 20.05.1994р. з врахуванням внесених змін, розмір орендної плати за базовий місяць - серпень 2011р. становить без ПДВ - 51317.54 грн.

Рішення суду набрало законної сили 21.10.2014 року та нарахування орендної плати Орендному підприємству «Санаторій «Червона калина» здійснюється за новою ставкою з 21.10.2014р.

Пунктом 3.1. Договору оренди встановлено, що орендна плата визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 із змінами і доповненнями (надалі Методика розрахунку орендної плати). Розмір орендної плати за базовий місяць - серпень 2011 року становить без ПДВ - 51317,54 грн..

Відповідно до розрахунку до договору оренди № 1 від 20.05.1994р., складеного станом на 21.10.2014р. нараховано орендну плату, що підлягає перерахуванню до Державного бюджету з 12.10.2011 по 12.11.2014 року в розмірі 1967198.44 грн. ( один мільйон дев'ятсот шістдесят тисяч сто дев'яносто вісім гривень 44 коп.). За ставкою 6% було нараховано та сплачено орендної плати на суму 992678.01 грн. (дев'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот сімдесят вісім гривень 01 коп.). З врахуванням ставки 12 % донараховано орендої плати в сумі 974520,43 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири тисячі п'ятсот двадцять гривень 43 коп.). Станом на 21.10.2014р. за даним Договором існує переплата в розмірі 141691 грн. 24 коп. (сто сорок одна тисяча шістсот дев'яносто одна гривня 24 коп.).

Таким чином Позивач стверджує, що заборгованість Відповідача з орендної плати до Державного бюджету становить 832829,19 грн..

19.12.2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки в провадженні господарського суду Рівненської області знаходиться справа № 918/1176/16 за позовом РВ ФДМ України по Рівненській області про стягнення як недоотриманої орендної плати по договору оренди цілісного майнового комплексу санаторію "Червона калина" де позивач також просить стягнути збитки у вигляді недоотриманої орендної плати в розмірі 812 409,19 грн. за період з 20.09.2011 р. по 06.10.2014 р.

Клопотання Відповідача не підлягає задоволенню, та як відповідно до пункту другого частини першої статті 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Однак підстави та предмет позову у даній справі та у справі № 918/1176/16 є різними. Так у даній справі предметом позову є стягнення орендної плати за Договором оренди з правом викупу від 20.05.1994 року, а у справі 918/1176/16 - стягнення збитків недоотриманих Державним бюджетом України внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, що полягала у невиконанні законодавчих приписів щодо необхідності внесення змін до договору оренди з правом викупу від 20 травня 1994 року в частині розміру орендної плати.

До початку судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив від Орендного підприємства "Санаторій "Червона калина" на позовну заяву від 19 грудня 2016 року (а.с. 58-72), в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що умови договору оренди від 20 травня 1994 року (з урахуванням додаткових угод до нього) не містять положень про зобовязання відповідача звертатися з відповідними вимогами про зміну розміру орендної плати в залежності від настання певних обставин. Крім того, у вказаному відзиві Орендне підприємство "Санаторій "Червона калина" зазначило про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

20 грудня 2016 року від РВ ФДМ України по Рівненській області надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 759904,57 грн. та пеню в розмірі 224409,16 грн. за період з 20.09.2011 р. по 21.10.2014 р.

20 грудня 2016 року представник відповідача подав відзив на позов в якому зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, так як орендна плата в розмірі 12% від вартості майна підлягає сплаті тільки з моменту набрання законної сили рішенням господарського суду Рівненської області від 06.10.2014р. у справі №918/1232/14, яким внесено зміни в договір оренди. Просить суд відмовити в позові з підстав зазначених у відзиві.

До початку судового засідання 22 грудня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання відповідача про застосування строків позовної давності при вирішенні спору.

У судовому засіданні 22 грудня 2016 року уповноважений представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, та наполягав на їх задоволенні.

У свою чергу уповноважені представники відповідача у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечили у повному обсязі та просили суд в задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзивах на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

20 травня 1994 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та організацією орендарів санаторію «Червона калина» було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу санаторію «Червона калина» № 1 (Додаткова угода від 16.05.2000. Додаткова угода від 10.05.2002. Додаткова угода від 23.01.2003. Додаткова угода від 20.05.2004. Додаткова угода від 20.08.2004. Додаткова угода від 20.08.2004, Додаткова угода від 20.05.2005, Додаткова угода від 01.11.2005. Додаткова угода від 01.11.2006. Додаткова угода від 07.03.2007, Додаткова угода від 14.05.2007, Додаткова угода від 30.11.2007, Додаткова угода від 16.04.2009, Додаткова угода від 05.05.2009, Додаткова угода від 05.05.2009, Додатковий договір від 01.04.2010 р.).

Об'єктом оренди є цілісний майновий комплекс - санаторій "Червона калина" розташований за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Жобрин, вул. Лісова. 1.

Відповідно до пункту 1.3 зазначеного договору після підписання цієї угоди та прийому майна орендар засновує підприємство/господарське товариство тощо, яке іменується "Санаторій "Червона калина", і стає правонаступником майнових прав і обовязків підприємства/організації, майно якого передано в оренду.

Вступ орендаря у строкове володіння майном настає одночасно з підписанням сторонами договору (пункт 1.4 зазначеного правочину).

За пунктом 7.1 договору останній діє з 20 травня 1994 року до 20 травня 1999 року.

Зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни й доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами в місячний строк. Одностороння відмова від виконання договору та внесення змін не допускаються. (п. 7.2 Договору).

У той же час пунктом 7.4 цієї угоди передбачено, що після закінчення строку її дії орендар має переважне право на її продовження. При відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які було передбачено договором. При продовженні строку дії договору його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих субєктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презюмується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору оренди з правом викупу від 20 травня 1994 року, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, що на виконання умов наведеного договору його сторонами було складено та підписано відповідний акт прийому-передачі орендованого майна (а.с. 11).

Також судом встановлено, що до вищенаведеної угоди її сторонами вносилися зміни.

Так, зокрема, додатковою угодою від 20 травня 2004 року № 5 до цього правочину (а.с. 15) передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (із змінами та доповненнями), і становить без ПДВ 6 390 грн. 00 коп. з урахуванням щорічного індексу інфляції.

Додатковими угодами до цього договору від 20 серпня 2004 року № 6, від 20 серпня 2004 року № 6-А, від 20 травня 2005 року № 7 (а.с. 16-18) вказаний правочин було пролонговано відповідно до 1 березня 2005 року, до 1 травня 2005 року та до 1 листопада 2005 року.

Згідно додаткової угоди від 1 листопада 2005 року № 8 до цього договору у даний правочин було внесено зміни, за якими орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, і становить за базовий місяць (жовтень 2005 року) 7 534 грн. 70 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Додатковою угодою від 01 листопада 2006 р. № 8-А (а.с. 20) вказаний правочин було пролонговано відповідно до 30 квітня 2007 року.

Додатковою угодою від 7 березня 2007 року № 9 до вищенаведеного договору (а.с. 21) сторонами було вирішено провести перерахунок орендної плати з 1 січня 2007 року. Крім того, цією угодою було встановлено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 4 жовтня 1995 року. Розмір орендної плати за базовий місяць січень 2007 року становить 12 946 грн. 61 коп. без ПДВ.

Додатковою угодою до цього договору від 14 травня 2007 року № 10 (а.с. 22) вказаний правочин було пролонговано до 30 квітня 2008 року.

Додатковою угодою від 30 листопада 2007 року № 11 (а.с. 23) у зв'язку зі збільшенням вартості орендованого майна було визначено новий розмір орендної плати, яка за жовтень 2007 року становить 15 755 грн. 70 грн.

Додатковою угодою до вказаного договору від 16 квітня 2009 року № 12 (а.с. 24) вказаний правочин було пролонговано до моменту прийняття компетентним органом рішення про приватизацію або до укладення нового договору оренди.

Додатковими угодами до цього договору від 5 травня 2009 року № 13 та від 1 квітня 2010 року № 14 (а.с. 25-26) вказаний правочин було пролонговано до моменту прийняття компетентним органом рішення про приватизацію або до укладення нового договору оренди, але не пізніше, як, відповідно до 1 квітня 2010 року та до 31 липня 2010 року.

Договором від 7 травня 2014 року № 1 про внесення змін до вищенаведеного договору (а.с. 28) до цього правочину було передбачено внесення до нього змін та викладення його пункту 3.1 у новій редакції, згідно якої орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 4 жовтня 1995 року із змінами і доповненнями. Розмір орендної плати за базовий місяць серпень 2011 року становить 51 317 грн. 54 коп. без ПДВ. Перерахунок орендної плати здійснити з 20 вересня 2011 року. Водночас слід зазначити, що даний договір був підписаний організацією орендарів орендного підприємства санаторію "Червона калина" з протоколом розбіжностей, який не був у встановленому порядку погоджений Позивачем.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 6 жовтня 2014 року у справі № 918/1232/14 за позовом РВ ФДМУ до організації орендарів орендного підприємства санаторію "Червона калина" про внесення змін до договору оренди державного майна вимоги позивача задоволено. Внесено зміни до договору оренди державного майна цілісного майнового комплексу санаторію "Червона калина" №1 від 20.05.2004р, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та Організацією орендарів санаторію «Червона калина», виклавши пункт 3.1 Договору в такій редакції:

"п.3.1. Орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції розділу", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 із змінами та доповненнями. Розмір орендної плати за базовий місяць серпень 2011 року становить без ПДВ 51 317 грн. 54 коп.

Вказане судове рішення набрало законної сили 21.10.2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629 і від 04.10.1995 № 786" змінено орендні ставки за використання нерухомого державного майна .

За умовами укладеного між сторонами договору (з урахуванням додаткової угоди до нього від 1 листопада 2005 року № 8) розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

У той же час відповідач, на думку Позивача, у встановленому даним договором порядку неправомірно не звернувся до орендаря з відповідною пропозицією про зміну розміру орендної плати, чим фактично спричинив заборгованість у розмірі 832 829 грн. 19 коп., що полягають у недоотриманні Державним бюджетом України орендної плати у належному розмірі.

У той же час при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаних вимог Позивача з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Плата за користування майном справляється з наймача (частина 1 статті 762 ЦК України).

Оскільки за спірним договором в оренду було передано майно державної власності, на дані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (надалі Закон).

Відповідно до статті 2 Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст. 3 Закону відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 10 Закону істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 4 жовтня 1995 р. № 786, розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем.

Правила щодо зміни розмірів орендної плати встановлені статтею 21 Закону, згідно якої розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Як було зазначено вище, постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629 і від 04.10.1995 № 786" змінено орендні ставки за використання нерухомого державного майна.

За умовами спірного договору оренди (з урахуванням додаткової угоди до нього від 1 листопада 2005 року № 8) розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

У той же час відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового оборогу (стаття 654 ЦК України).

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 2 статті 21 Закону передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

За частиною 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено, договір вважається зміненим з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, судом, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути встановлений момент у часі, з якого договір вважатиметься зміненим, тобто суд у рішенні може встановити іншу дату набрання чинності змін договору, ніж дата набрання чинності рішенням суду. Однак, вказана норма не є імперативно, а тому застосовується на розсуд суду.

Вирішуючи у справі №918/1232/14 спір по суті вимог про внесення змін до договору оренди №1 від 20.05.1994р., господарський суд дійшов правомірного висновку щодо права позивача вимагати внесення змін до договору в частині розміру орендних платежів. Проте суд першої інстанції не встановив інший строк набрання чинності змін до пункту 3.1. договору, а тому договір оренди в цій частині вважається зміненим з дня набрання чинності рішенням суду першої інстанції.

Посилання Позивача на те, що зміни, які внесені до Методики обов'язкові для сторін і умови договору щодо методики розрахунку орендної плати та встановлення відповідної ставки оренди (п.3.1. договору) набувають чинності (застосовуються) для відносин між сторонами з дати набрання чинності постановою КМУ від 12.09.2011р. №961, суд, у даному випадку, не бере до уваги, оскільки із змісту рішення Господарського суду Рівненської області від 6 жовтня 2014 року у справі № 918/1232/14 за позовом РВ ФДМУ до організації орендарів орендного підприємства санаторію "Червона калина" про внесення змін до договору оренди вбачається, що можливість встановлення іншої дати набуття чинності змін договору розглядалась судом на вимогу позивача, однак за результатами розгляду справи суд не встановив інший строк набрання чинності змін до пункту 3.1. договору оренди.

Викладені у позовній заяві доводи про те, що відповідачем були погоджені відповідні зміни до договору шляхом прийняття ним та сплати виставлених позивачем рахунків на збільшену суму, суд відхиляє, оскільки внесення відповідних змін до договору у такій спосіб чинним законодавством не передбачено.

Отже, оскільки зміни до договору в частині збільшеного розміру орендної плати набувають чинності після набрання рішенням суду у даній справі законної сили, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача орендної плати, нарахованої позивачем у більшому розмірі, ніж був встановлений до внесення відповідних змін до договору, і відповідно, пені, нарахованої Позивачем на суму такої орендної плати.

Зважаючи на вищенаведені імперативні законодавчі приписи та положення договору, суд дійшов висновку про те, що зміна розміру орендної ставки в односторонньому порядку суперечить вимогам закону.

Разом з тим за змістом вищенаведеного договору оренди ініціатива зміни розміру орендної плати шляхом, зокрема, надіслання відповідної пропозиції іншій стороні угоди, є правом такої сторони, а не її обовязком. У той же час суд зазначає, що нормативне встановлення нового фіксованого розміру (ставки) орендної плати щодо певного кола орендарів не свідчить про автоматичну зміну умов відповідних договорів оренди, чинних на момент встановлення таких нових розмірів орендної плати.

Відтак, позивачем не було доведено належними і допустимими доказами факту порушення відповідачем його зобовязань з огляду на те, що обовязок направлення Орендодавцю вимог чи пропозицій щодо перегляду розміру орендної плати при зміні, зокрема, методики її розрахунку, прямо не був передбачений відповідним договором оренди.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Враховуючи все вищевикладене, а також те, що Позивачем не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до Відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, а відтак і відмову в його задоволенні.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне.

Згідно статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Зважаючи на те, що судом встановлено, що право чи інтерес Позивача не порушені, то, відповідно, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, а не у зв"язку із спливом строку позовної давності.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК України покладаються на Позивача.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2016 року.

Суддя Марач В.В.