ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.12.2016 Справа № 904/10716/16

За позовом Обслуговуючого кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

про зміну договору

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 01.11.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 148/1001 від 01.04.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Обслуговуючий кооператив "Приватних будинків "Барвінківський" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" в якому просив змінити договір про постачання електричної енергії від 19.02.2009 № 10675/58-566, який було укладено між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", правонаступником якого є ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та Обслуговуючим кооперативом "Приватних будинків "Барвінківський" наступним чином:

- у графі 14 (група споживання) таблиці, затвердженої у п. 4 додатку №4 до договору про постачання електричної енергії від 19.02.2009 №10675/58-566 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" змінити цифру "1"на цифру "2".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що укладений договір про постачання електричної енергії від 19.02.2009 №10675/58-566, в частині віднесення позивача до суб'єктів господарювання (1 групи споживачів) суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відпуск електроенергії обслуговуючому кооперативу, що розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим лічильником за електроенергію, яка споживається населенням для власних побутових потреб, здійснюється відповідно до пункту 1.6. Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню. При цьому, на звернення позивача щодо внесення змін до умов договору, відповідачем було надано відмову, у зв'язку з ненаданням підтверджуючих документів. Позивач вважає, що у цьому випадку є всі підстави для зміни спірного договору, в частині зміни тарифу, оскільки застосування до кооперативу тарифу, як для комерційної установи є, на думку позивача, грубим порушенням чинного законодавства та порушує права та законні інтереси всіх мешканців кооперативу. Посилаючись на ст. 652 ЦК України, ст. 188 ГК України, тобто істотну зміну обставин, а також на відмову відповідача змінювати умови договору, позивач просить суд змінити договір про постачання електричної енергії від 19.02.2009 № 10675/58-566, зокрема, у графі 14 (група споживання) таблиці, затвердженої у п. 4 додатку №4 до договору про постачання електричної енергії від 19.02.2009 №10675/58-566 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" змінити цифру "1"на цифру "2".

Позивач вказував на те, що він відповідає поняттю "населений пункт", вміщеному у Правилах користування електричною енергією.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 13.12.2016.

13.12.2016 відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов, в якому проти позову заперечував у повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказав на те, що господарським судом Дніпропетровської області вже була розглянута справа №904/6397/15 з тих же підстав та про той же предмет спору. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 у справі №904/6397/15 у задоволенні позову Обслуговуючому кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський" було відмовлено. Відповідач, посилаючись на п.2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, просив суд провадження у цій справі припинити. Також відповідач зазначив про недоведеність тверджень позивача, викладених у позові, в частині укладення договору між членом кооперативу та самим обслуговуючим кооперативом, в зв'язку з тим, що позивачем не було надано до справи копію або оригіналу цього договору. Також відповідач заперечував проти посилань позивача на те, що Обслуговуючий кооператив "Приватних будинків "Барвінківський" є населеним пунктом у розумінні п. 1.2. Правил користування електричною енергією, оскільки позивачем не доведено, що у його власності або господарському віданні (користуванні) є електроустановки. Також відповідач у своєму відзиві зазначив, що позивачем не надано до справи доказів закупівлі ОК "Приватних будинків "Барвінківський" електроенергії для потреб її використання споживачами населеного пункту - приватними будинками. На підставі викладеного, відповідач вважає, що ОК "Приватних будинків "Барвінківський" не може бути віднесено до 2-гої групи споживання - міське та сільське населення, оскільки позивач є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг, а тому відповідач не вбачає підстав для зміни договору в частині типу тарифу.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалась перерва з 13.12.2016 до 19.12.2016.

13.12.2016 судом було зроблено запити про надання для огляду справ 904/6793/15 та №904/7090/16, що знаходяться в провадженні господарського суду Дніпропетровської області.

19.12.2016 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Подав через канцелярію суду пояснення по справі, в яких вказав про відсутність підстав для припинення провадження у справі, оскільки позов по даній справі було подано у зв'язку з відмовою відповідача змінити договір про постачання електричної енергії від 19.02.2009 №10675/58-566, який позивач запропонував змінити у листі-оферті №19 від 24.10.2016. Позивач вказує, що всі попередні спори між позивачем та відповідачем були проведені без надсилання оферти та проекту додаткової угоди або без належних доказів її вручення. Також позивач зазначає, що ОК "Приватних будинків "Барвінківський" підпадає під всі ознаки населеного пункту, а саме: він є юридичною особою, яка об'єднує власників житлових будинків на певній території, у віданні кооперативу знаходяться будівля та обладнання (електроустановки), через яке проводиться постачання електричної енергії для всіх членів кооперативу - власників житлових будинків.

Представник відповідача подав до суду пояснення по справі, в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у відзиві на позов.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2009 між Обслуговуючим кооперативом "Приватних будинків "Барвінківський" (споживач-позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (постачальник-відповідач), було укладено договір про постачання електричної енергії № 10675/58566.

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 5,0 кВт (КВА), величини якої по площах вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між постачальником та споживачем, та "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємною частиною договору або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Під час виконання договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (пункт 2.1. договору).

Згідно пунктів 9.8, 9.8.1 договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

Під час укладення договору сторонами було підписано додаток № 4 до договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", в якому сторонами в графі "Група споживання" була визначена перша група споживання.

Відповідно до Порядку розрахунку роздрібних тарифів на електричну енергію, тарифів на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, тарифів на постачання електричної енергії за регульованим тарифом у разі застосування стимулюючого регулювання, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 900 від 11.07.2013, споживачі електричної енергії розподіляються за двома класами відповідно до встановленого чинним законодавством порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги. Також, споживачі електричної енергії поділяються на дві групи: 1 група - субєкти господарювання; 2 група - міське та сільське населення.

Позивач зазначає, що зміни до умов договору в частині визначення класу та групи позивача не вносились. За наведених обставин, з урахуванням умов додатку № 4 до договору, обов'язкових для обох сторін, при укладенні договору позивач та відповідач визначили Обслуговуючий кооператив "Приватних будинків "Барвінківський" споживачем електричної енергії "1 групи споживання".

Водночас позивач наполягає на тому, що віднесення його до суб'єктів господарювання суперечить вимогам чинного законодавства, що обумовлює необхідність внесення змін в графу 14 (група споживання) у додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 10675/58-566 від 19.02.2009 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", з "1" групи на "2" групу споживання.

24.10.2016 позивач звернувся до відповідача з листом - офертою №19, в якому запропонував внести відповідні зміни до договору про постачання електричної енергії № 10675/58566 від 19.02.2009, шляхом укладення додаткової угоди від 24.10.2016 (а.с.26-27).

Листом № 73262/1600 від 28.10.2016 відповідач повернув позивачу проект додаткової угоди від 24.10.2016 до договору про постачання електричної енергії № 10675/58566 від 19.02.2009 без погодження (а.с.28).

Предметом даного спору є вимоги позивача про внесення зміни до договору про постачання електричної енергії № 10675/58566 від 19.02.2009, укладеного між сторонами, в частині внесення змін в графу 14 (група споживання) у додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 10675/58-566 від 19.02.2009 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", з "1" групи на "2" групу споживання, проти чого заперечує відповідач.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами 1 і 2 статті 275 та частиною 6 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до частини 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За приписами ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України проголошена свобода договору та визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 статті 187 ГК України передбачено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2016 позивачем було направлено на адресу відповідача лист - оферту з пропозицією зміни договору; 28.10.2016 відповідач направив на адресу позивача відповідь на лист, в якій відмовив в укладенні додаткової угоди).

Відповідно до частини 4 статті 188 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Оскільки сторони не дійшли згоди, щодо необхідності внесення змін у спірний договір, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про зміну договору в судовому порядку, з дотриманням строків, встановлених ст. 188 ГПК України.

Водночас, при огляді в судовому засіданні судової справи №904/6793/15 судом встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 по справі №904/6793/15 було відмовлено в задоволенні позовних вимог Обслуговуючого кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК " Дніпрообленерго" про внесення змін в графу 14 (група споживання) у додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 10675/58-566 від 19.02.2009 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", з "1" групи на "2" групу споживання.

Порівнявши позовну заяву у справі №904/6793/15 та у справі №904/10716/16, судом встановлено, що вони є тотожними за своїм змістом, єдиною відмінністю вказаних позовів є наявність оферти з боку позивача щодо укладення додаткової угоди до договору.

Рішення суду не було оскаржено та набрало законної сили.

Зазначеним рішенням встановлено наступне:

"Суд прийшов до висновку, що позивачем не зазначено обставин, з якими він пов'язує зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а також не надано доказів, які свідчать про сукупну наявність всіх умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, як підстави для внесення відповідних змін до договору про постачання електричної енергії № 10675/58-566 від 19.02.2009 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", з "1" групи на "2" групу споживання в судовому порядку.

Істотною зміною обставин позивач вважає те, що з моменту укладення договору тариф на електроенергію було збільшено в декілька разів, та, відповідно, на теперішній час існує суттєва різниця між тарифами на споживання електроенергії суб'єктами господарювання та населенням. Позивач вважає, що Обслуговуючий кооператив "Приватних будинків "Барвінківський" підпадає під визначення "населений пункт", в зв'язку з чим позивач безпідставно оплачує спожиту електроенергію за підвищеним тарифом.

При цьому, в зазначеному рішенні господарського суду було надано правову оцінку доводам позивача та вказано, що різниця в тарифах для споживачів різних груп споживання, яка виникла з моменту укладення спірного договору, не є істотною зміною обставин, оскільки віднесення до певної групи споживання залежить не від тарифу, а від правового статусу особи-споживача, та підвищення тарифу для першої групи споживачів не може бути підставою для внесення змін до умов договору.

Крім того, судом було враховано, що тарифи на електроенергію, що відпускається населенню, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.02.2015 № 220 та зареєстровані в Міністерстві юстиції 02.03.2015 за № 231/26676. Порядок застосування тарифів на електроенергію затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012 № 498 (далі - Порядок). Цей Порядок є обов'язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню та споживачам, прирівняним до населення (пункт 1. Порядку).

У відповідності до пункту 2.1 Порядку до категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів.

Відповідно до статті 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання, а статтею 382 визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Разом з цим, основними положеннями державних будівельних норм України "Будинки і споруди житлових будинків ДБН В.2.2-15-2005", затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.05.2005 № 80, встановлено, що нежитлове приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Отже, використання електричної особами на об'єктах, які не відносяться до житлового фонду не можна віднести до задоволення власних побутових або господарських потреб населення.

У відповідності до загальної схеми електропостачання, що є додатком 10 до договору про постачання електричної енергії, вбачається що постачання електричної енергії відбувається не до житлових приміщень, я це передбачено вищевказаним пунктом, а до офісного приміщення.

Офісне приміщення - будь-яке приміщення (будівля тощо), в якому знаходиться суб'єкт господарювання або його філія, або його структурний підрозділ, або представництво (стаття 1 Закону України "Про захист прав споживачів").

В матеріалах справи №904/6793/15 міститься договір безоплатного користування приміщенням № 15а від 13.02.2009, відповідно до умов якого приміщення передається стороні-2 (позивачу) для використання його в якості офісного приміщення. Використання приміщення для будь-яких інших цілей, вказаних в пункті 1.3 договору, заборонено (п.1.3 та п. 1.4 договору від 13.02.2009).

Таким чином, в момент укладення договору постачання електричної енергії було спрямоване на забезпечення функціонування офісного приміщення Обслуговуючого кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський", а не на забезпечення побутових потреб населення, яке об'єдналось шляхом реєстрації юридичної особи, у зв'язку з чим сторонами було визначено саме 1 групу споживання, отже, саме за тарифами для вказаної групи споживачів позивачем здійснювались розрахунки за спожиту електроенергію у спірному приміщенні.

Отже, вирішуючи спір у справі №904/6793/15 судом було встановлено відсутність правових підстав для внесення змін до договору про постачання електричної енергії №10675/58-566 від 19.02.2009.

Відповідно до ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до норм частин 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому, частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони не могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно з частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина 4 статті 652 Цивільного кодексу України).

З огляду на те, що суду не надано доказів на підтвердження зміни істотних обставин в договірних відносинах між сторонами з моменту набрання законної сили рішення господарського суду від 06.10.2015 по справі №904/6793/15, суд приходить до висновку про відсутність підстав для внесення змін до договору згідно приписів ст. 652 Цивільного кодексу України.

Договір про користування електричною енергією від 18.03.2016, укладений між Обслуговуючим кооперативом "Приватних будинків "Барвінківський" (основний споживач) та ОСОБА_3 (споживач) не приймається судом в якості доказу, що підтверджує істотну зміну обставин, оскільки такий договір було укладено без дотримання Правил користування електричною енергією, а тому він суперечить чинному законодавству України у сфері електроенергетики, виходячи з такого.

У Правилах користування електричною енергією для населення встановлено, що договір на користування електричною енергією, який укладається між електропостачальником та споживачем - фізичною особою є типовим договором. Сторонами цього договору є енергопостачальник (юридична особа, яка має ліцензію на постачання електроенергії за регульованим тарифом у відповідному регіоні) та споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для власних побутових потреб).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про електроенергетику" діяльність з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, здійснення функцій гарантованого покупця, здійснення функцій системного оператора, здійснення функцій оператора ринку здійснюється за умови отримання відповідної ліцензії, яка видається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п.12.8. Правил користування електричною енергією, споживач на території населеного пункту розраховується з постачальником електричної енергії за тарифом для населення за обсяг електричної енергії, визначений за показами його лічильника згідно з умовами договору про користування електричною енергією. Споживач на території населеного пункту оплачує населеному пункту вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту (п. 12.9. Правил користування електричною енергією).

Отже, враховуючи відсутність у позивача ліцензії на постачання електричної енергії, а також те, що договір про користування електричною енергією від 18.03.2016, є двостороннім, суд вважає, що він суперечить вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики, а тому не може прийняти його в якості належного доказу у цій справі.

При цьому суд не погоджується з доводами відповідача, в частині необхідності припинення провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки позов по даній справі було подано у зв'язку з відмовою відповідача змінити договір про постачання електричної енергії від 19.02.2009 №10675/58-566, який позивач запропонував змінити у листі-оферті №19 від 24.10.2016. В той час, як в обґрунтування поданих позовів у справах 904/6793/15 та №904/7090/16 позивач посилався на інші підстави.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський" не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, у зв'язку із чим господарський суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.12.2016

Суддя ОСОБА_4