Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "15" грудня 2016 р. Справа № 906/204/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" (м.Житомир)

про визнання банкрутом

Суддя Костриця О.О.

Присутні в засіданні суду:

від кредиторів: ОСОБА_1 - представник ПАТ "Дельта Банк", дов. від 01.11.2016.

від боржника: ОСОБА_2 - ліквідатор, ОСОБА_3 - представник за довіреністю від 25.10.2016.

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся".

08.12.2016 на електронну адресу суду від ПАТ "Дельта Банк" надійшли уточнення до заяви з грошовими вимогами, в яких просить суд визнати ПАТ "Дельта Банк" кредитором у справі №906/204/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" на загальну суму 9 594 545,69 грн. з розподілом черговості задоволення кредиторських вимог відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та внести до реєстру вимог кредиторів витрати на оплату судового збору, понесені ПАТ "Дельта Банк" при поданні заяви до господарського суду з грошовими вимогами у справі №906/204/16 про банкрутство ТОВ "М'ясо Полісся" на суму 2 756,00 грн.

13.12.2016 на адресу суду поштою від ПАТ "Дельта Банк" надійшли вищезазначені уточнення до заяви з грошовими вимогами.

Суд переходить до розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.12 Господарського процесуального кодексу України, ст.9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарські суди розглядають справи про банкрутство за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як встановлено статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

На підставі положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство спір не вирішується по суті, а лише встановлюються грошові вимоги кредиторів на підставі поданих документів.

Незважаючи на визнання боржником грошових вимог кредитора, суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В засіданні суду розглядалась заява ПАТ "Дельта Банк" за №18.5/1167 від 19.05.2016 з грошовими вимогами до боржника на суму 9 596 545,69 грн.

Як зазначалося вище, 08.12.2016 на електронну адресу суду від ПАТ "Дельта Банк" надійшли уточнення до заяви з грошовими вимогами, в яких просить суд визнати ПАТ "Дельта Банк" кредитором у справі №906/204/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" на загальну суму 9594545,69 грн. з розподілом черговості задоволення кредиторських вимог відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та внести до реєстру вимог кредиторів витрати на оплату судового збору, понесені ПАТ "Дельта Банк" при поданні заяви до господарського суду з грошовими вимогами у справі №906/204/16 про банкрутство ТОВ "М'ясо Полісся" на суму 2 756,00 грн.

13.12.2016 на адресу суду поштою від ПАТ "Дельта Банк" надійшли вищезазначені уточнення до заяви з грошовими вимогами.

Розглянувши вищезазначені уточнення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Учасниками судового процесу у справах про банкрутство є особи, визначені ст. 1 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Судом враховується, що з метою забезпечення однакового і правильного застосування Господарського процесуального кодексу України Пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, зокрема п. 3.11. постанови Пленуму визначає, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача (заявника) на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Як убачається, із заяви ПАТ "Дельта Банк" за №18.5/1167 від 19.05.2016 про визнання кредиторських вимог до боржника, заявник, звернувся про визнання грошових вимог в розмірі 9 596 545,69 грн.

В заяві про уточнення вимог управління зменшено розмір заборгованості боржника, за тими ж самими вимогами, які було заявлено в заяві №18.5/1167 від 19.05.2016 про визнання кредиторських вимог до боржника

Отже, суд дослідивши уточнення до кредиторської заяви, прийшов до висновку, що заявник звернувся з заявою про зменшення кредиторських вимог.

Оскільки заява про уточнення, яка фактично є заявою про зменшення розміру кредиторських вимог не суперечать законодавству не порушує чиїх - небудь прав і охоронюваних законом інтереси, суд вважає за необхідне прийняти дану заяву.

Представник ПАТ "Дельта Банк" в засіданні суду підтримав заявлені вимоги, з урахуванням заяви про зменшення кредиторських вимог у повному обсязі.

Ліквідатор в засіданні суду надав відзив на заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог до боржника, в якому визнав вимоги банку до боржника частково, з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши вищезазначену заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання кредиторських вимог до боржника, з урахуванням заяви про зменшення кредиторських вимог, заслухавши ліквідатора та представника кредитора, господарський суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

26.04.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури

ПАТ "Дельта Банк" у встановлений Законом 30-тиденний строк звернувся до суду із заявою від 19.05.2016 про визнання кредиторських вимог до боржника (а.с.82-84 том 5).

Як убачається із заяви банку про зменшення кредиторських вимог, заборгованість боржника перед банком у розмірі 9 594 545,69 грн. складається з:

Заборгованості ТОВ "М'ясо Полісся" за договором кредиту №ВКЛ-2002793/1 від 25.03.2010, яка становить 4 648 328,19 грн. з яких:

- заборгованості за кредитом - 2 999 999, 54 грн.;

- заборгованості за відсотками - 1 352 712,16 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків -249 821,47 грн.;

- 3% річних від суми прострочених відсотків складає 15 795,02 грн.;

- штраф - 30 000,00 грн.

Заборгованості за договором кредиту №ВКЛ-2002793/2 від 25.03.2010, яка становить 4 946 217,50 грн. з яких:

- заборгованість за кредитом - 3 200 000,00 грн.;

- заборгованість за відсотками - 1 442 893,14 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 266 476,29 грн.;

- 3% річних від суми прострочених відсотків складає 16 848,07 грн.;

- штраф - 20 000,00 грн.

Свою заяву кредитор обгрунтовує, посиланням на рішення Господарського суду Житомирської області від 27.10.2015 по справі №906/1313/15, рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2015 по справі №906/1314/15, а також договір кредиту №ВКЛ-2002793/1 від 25.03.2010 та додаткові договори до нього, договір кредиту №ВКЛ-2002793/2 від 25.03.2010 та додаткові договори до нього, розрахунки заборгованості за вказаними договорами.

Як убачається із матеріалів справи, 25.03.2010 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" було укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2002793/1, згідно п. 1.1. якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти, надалі за текстом - "кредит", у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Сторонами також підписано додаткові договори до зазначених договорів.

Умовами п. 1.1.1. договору кредитної лінії №ВКЛ-2002793/1 (в редакції викладеній у додатковій угоді №3 від 25.03.2013) визначено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами на умовах визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 3000000,00 грн., надалі за текстом кожна частина окремо - "транш", а у сукупності - "транші", зі сплатою 18,17% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами - 25 березня 2014 року, на умовах визначених цим договором.

У разі прострочення кінцевого терміну погашення кредиту, який визначено в п. 1.1.1 цього договору, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором, позичальник сплачує кредитору винагороду за використання кредиту в розмірі 45 % річних.

Згідно п. 1.1.1. договору (в редакції згідно додаткової угоди №4 від 18.04.2014), сторонами узгоджено зміну відсоткової ставки - 21 % та встановлено кінцевий термін повернення заборгованості за всіма траншами - 25 березня 2015 року.

У разі прострочення кінцевого терміну погашення кредиту, який визначено в п. 1.1.1 цього договору, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором, позичальник сплачує кредитору винагороду за використання кредиту в розмірі 45 % річних.

Відповідно до п. 2.2. договору, моментом (днем) надання кредиту (траншу) вважається день надання кредиту (траншу) з позичкового рахунку позичальника в повній або частковій (транш) сумі кредиту.

Матеріалами судової справи 906/1314/15, яка перебувала в провадженні Господарського суду Житомирської області підтверджено, що кредитором було належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо надання боржнику кредиту на суму 3000000,00 грн. Однак, боржник свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту у розмірі 2999999,54грн.

Умовами п. 2.3. договору визначено, що моментом (днем) повернення кредиту (траншу) вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту (траншу), процентів та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Згідно п. 2.6. договору, нарахування процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем) в періоді (28-29-30-31/365). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту (траншу).

У п. 2.7. договору встановлено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день - повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок №9301 в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", МФО380236.

Відповідно до п. 2.8. Договору у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів, неустойки (пені, штрафу) за його використання, погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості:

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- прострочена заборгованість за кредитом;

- строкова заборгованість за нарахованими процентами;

- строкова заборгованість за кредитом;

- пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів;

- штрафи;

в останню чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з пред'явленням вимоги за цим договором і зверненням стягнення на засоби забезпечення зобов'язань позичальником за договорами, вказаними в п. 1.3. цього Договору, а також відшкодуванням збитків, завданих порушенням позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

З наявних в матеріалах справи документів, вбачається, що боржник, свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, внаслідок чого заборгованість по процентах, згідно розрахунку (а.с.8-10 том 8) склала 1 352 712,16 грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Нормами ч. 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно п. 4.1. договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 (один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Також суд враховує, що згідно п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Перевіривши здійснений кредитором розрахунок пені за несвоєчасне повернення відсотків (розрахунок а.с. 9-10 том 8), господарський суд вважає, що зазначені вимоги в сумі 249 821,47 грн. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Умовами п. 4.2. договору передбачено, що у випадку порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2-3.3.11 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % (один) відсоток від суми кредиту, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору, за кожний випадок.

За порушення договірних зобов'язань, кредитор нарахував боржнику штраф у розмірі 1% від суми кредиту на загальну суму 30 000,00 грн. (розрахунок а.с.10 том 8), розмір якого підтверджується рішення господарського суду Житомирської області від 03.11.2015 у справі №906/1314/15.

Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних від суми прострочених процентів, суд встановив, що їх нарахування в розмірі 15 795,02 грн. (розрахунок а.с. 9-10 том 8) обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

25.03.2010 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" було укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2002793/2, згідно п. 1.1. якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти, надалі за текстом - "кредит", у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Сторонами також підписано додаткові договори до зазначених договорів.

Умовами п. 1.1.1. договору кредитної лінії №ВКЛ-2002793/2 (в редакції викладеній у додаткових угодах №№1,2,3) визначено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами на умовах визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 3 200 000,00 грн., надалі за текстом кожна частина окремо - "транш", а у сукупності - "транші", зі сплатою 17,75% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами - 25 березня 2014 року, на умовах визначених цим договором.

У разі прострочення кінцевого терміну погашення кредиту, який визначено в п. 1.1.1 цього договору, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором, позичальник сплачує кредитору винагороду за використання кредиту в розмірі 45 % річних.

Згідно п. 1.1.1. договору (в редакції згідно додаткової угоди №4 від 18.04.2014), сторонами узгоджено зміну відсоткової ставки - 21 % та встановлено кінцевий термін повернення заборгованості за всіма траншами - 25 березня 2015 року.

У разі прострочення кінцевого терміну погашення кредиту, який визначено в п. 1.1.1 цього договору, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором, позичальник сплачує кредитору винагороду за використання кредиту в розмірі 45 % річних.

Відповідно до п. 2.2. договору, моментом (днем) надання кредиту (траншу) вважається день надання кредиту (траншу) з позичкового рахунку позичальника в повній або частковій (транш) сумі кредиту.

Матеріалами судової справи 906/1313/15, яка перебувала в провадженні Господарського суду Житомирської області підтверджено, що кредитором було належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо надання боржнику кредиту на суму 3 200 000,00 грн. Однак, боржник свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту у розмірі 3 200 000,00 грн.

Умовами п. 2.3. договору визначено, що моментом (днем) повернення кредиту (траншу) вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту (траншу), процентів та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Згідно п. 2.6. договору, нарахування процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем) в періоді (28-29-30-31/365). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту (траншу).

У п. 2.7. договору встановлено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день - повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", МФО380236.

Відповідно до п. 2.8. Договору у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів, неустойки (пені, штрафу) за його використання, погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості:

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- прострочена заборгованість за кредитом;

- строкова заборгованість за нарахованими процентами;

- строкова заборгованість за кредитом;

- пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів;

- штрафи;

в останню чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з пред'явленням вимоги за цим договором і зверненням стягнення на засоби забезпечення зобов'язань позичальником за договорами, вказаними в п. 1.3. цього Договору, а також відшкодуванням збитків, завданих порушенням позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

З наявних в матеріалах справи документів, вбачається, що боржник, свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, внаслідок чого заборгованість по процентах, згідно розрахунку (а.с.11-14 том 8) склала 1 442 893, 14 грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Нормами ч. 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно п. 4.1. договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 (один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Також суд враховує, що згідно п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Перевіривши здійснений кредитором розрахунок пені за несвоєчасне повернення відсотків (розрахунок а.с. 13-14 том 8), господарський суд вважає, що зазначені вимоги в сумі 266476,29 грн. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Умовами п. 4.2. договору передбачено, що у випадку порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2-3.3.11 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % (один) відсоток від суми кредиту, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору, за кожний випадок.

З урахуванням вищезазначеного, штраф у розмірі 1% від суми кредиту становить 32 000,00 грн.

За порушення договірних зобов'язань, кредитор нарахував боржнику штраф в розмірі 20 000,00 грн. (розрахунок а.с.14 том 8), який є меншим, а ніж 1% від суми кредиту, та підтверджується рішення Господарського суду Житомирської області від 27.10.2015 у справі №906/1313/15.

Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних від суми прострочених процентів, суд встановив, що їх нарахування в розмірі 16 848,07грн. (розрахунок а.с. 13-14 том 8) обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, за необхідне задовольнити кредиторські грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" до боржника на суму 9028247,93 грн. основного боргу (четверта черга реєстру вимог кредиторів боржника), 566297,76 грн. штрафних санкцій (шоста черга реєстру вимог кредиторів боржника).

Відповідно до п.4.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7, розподіл сум судового збору (так само як й інших судових витрат) у непозовному провадженні, зокрема, як-от у справах про банкрутство, здійснюється оскільки інше не передбачено законом, за загальними правилами ст.49 ГПК.

З огляду на зазначене, судові витрати покладаються на боржника пропорційно розміру задоволених кредиторських вимог.

Отже, за подачу податковою кредиторської заяви до господарського суду, підлягають сплаті боржником витрати по сплаті судового збору на суму 2755,43 грн. (перша черга реєстру вимог кредиторів боржника).

В засіданні суду розглядалась заява Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області за №4434 від 24.05.2016 з грошовими вимогами до боржника на суму 175127,51 грн.

Представник податкової в засіданні суду не з'явився.

Ліквідатор боржника грошові вимоги заявлені податковою інспекцією визнав у повному обсязі.

Дослідивши вищезазначену заяву Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № 4434 від 24.05.2016 про визнання кредиторських вимог до боржника в розмірі 175127,51 грн., заслухавши ліквідатора боржника, господарський суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

26.04.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури

Житомирська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області у встановлений Законом 30-тиденний строк звернулась до суду із заявою від 24.05.2016 про визнання кредиторських вимог до боржника (а.с.58-59 том 5).

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Судом установлено, що боржник відповідно до статті 15 Податкового кодексу України є платником податків.

Зі змісту кредиторської заяви податкової, вбачається, що лише з 01.01.2016 боржник перебуває на обліку як платник податків Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, місцезнаходження : 10002, Житомирська область, м.Житомир, вул.Баранова, буд. 127.

Відповідно до частини восьмої ст. 45 ст. Бюджетного кодексу України, у разі зміни місцезнаходження суб'єктів господарювання - платників податків сплата визначених законодавством податків і зборів після реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

У такому випадку, відповідно до п.10.13. розділу X Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462), юридичні особи - платники податків до закінчення року обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

У контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обовязки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів (пункт 7.3 розділ VII Порядку обліку платників податків і зборів).

З огляду на вищевикладене, саме Житомирська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській, а не контролюючий орган за неосновним місцем обліку (ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві) здійснює контроль за дотриманням боржником законодавства про податки та збори (обов'язкові платежі), за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю внесення у відповідні бюджети податків і зборів, а у випадках, передбачених законами України, - за правильністю нарахування, повнотою та своєчасністю надходжень у відповідний бюджет інших обов'язкових платежів та притягнення до відповідальності у випадку порушення податкового законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, кредитором заявлено грошові вимоги у розмірі 175127,51 грн., з яких: 159 065,01 грн. заборгованості по податку на додану вартість, 14338,93 грн. заборгованості по податку на прибуток приватних підприємств, 1584,40 грн. фінансових санкцій, 139,17 грн. пені.

Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Відповідно до п. 14.1.39. Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Судом встановлено, що кредиторські вимоги Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області :

- по податку на додану вартість на загальну суму 159065,01 грн., підтверджуються податковими деклараціями з податку на додану вартість (а.с.64-72 том 5);

- по податку на прибуток підприємства на суму 14338,93 грн., підтверджується податковою декларацією з податку на прибуток підприємства (а.с.73 том 5);

- фінансові санкції на суму 1584,40 грн. підтверджуються корінцем податкового повідомлення-рішення № від 19.10.2015 (а.с.79 том 7).

- пеня на суму 139,17грн., підтверджується розрахунком (а.с.82 том 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Податкового кодексу України, податковою декларацією є документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.п. 49.1., 49.2. Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Пунктом 49.3. Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 54.1. Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1. Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, самостійно нараховані боржником податкові зобов'язання у поданих до податкового органу податкових деклараціях по податку на додану вартість, є узгодженими податковими зобов'язаннями.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області та визнання вимог кредитора до боржника в сумі 173403,94 заборгованості по податках (третя черга реєстру вимог кредиторів боржника), 1723,57 грн. штрафних санкцій (шоста черга реєстру вимог кредиторів боржника), 2756,00 грн. витрат по сплаті судового збору (перша черга реєстру вимог кредиторів боржника).

В судовому засіданні було розглянуто проміжний звіт ліквідатора, з доданими до нього документами.

Ліквідатор боржника повідомив про вчинені ним дії в ході процедури ліквідації боржника, вимоги ухвали суду від 24.11.2016 виконав частково.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст.ст.86,77 ГПК України, ст.ст.37-48,95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредиторські грошові вимоги ПАТ "Дельта Банк" до боржника на суму 9028247,93 грн. основного боргу (четверта черга реєстру вимог кредиторів боржника), 566297,76 грн. штрафних санкцій (шоста черга реєстру вимог кредиторів боржника), 2755,43 грн. витрат по сплаті судового збору (перша черга реєстру вимог кредиторів боржника).

2. Визнати кредиторські грошові вимоги Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області до боржника на суму 173403,94 грн. заборгованості по податках (третя черга реєстру вимог кредиторів боржника), 1723,57 грн. штрафних санкцій (шоста черга реєстру вимог кредиторів боржника), 2756,00 грн. витрат по сплаті судового збору (перша черга реєстру вимог кредиторів боржника).

3. Відкласти розгляд справи.

4. Призначити наступне засідання суду на "21" лютого 2017 р. о 11:10 в приміщенні Господарського суду Житомирської області, каб. №407.

5. Зобов'язати ліквідатора боржника ОСОБА_2:

- надати господарському суду проміжний звіт з підтверджуючими документами про хід ліквідаційної процедури банкрута та інші матеріали, що свідчать про виконання ліквідатором покладених на нього обов'язків.

- надати акт приймання - передачі до архівної установи документів банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню (оригінали для огляду, копії до справи);

- надати реєстр вимог кредиторів боржника;

- включити до реєстру вимог кредиторів боржника визнані судом;

- надати докази на підтвердження розрахунку суми заборгованості заставного кредитора боржника ПАТ "Прайм-Банк" в розмірі 1 671 937,80 грн. (оригінали для огляду, копії до справи);

- закрити рахунки банкрута у банківських установах, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури за винятком основного рахунку боржника;

- виявити додаткові докази про наявність/відсутність у банкрута майна на праві власності/користування, підтверджуючі документи подати суду;

- надати докази стягнення дебіторської заборгованості;

- надати відповіді на запити до Державного підприємства "Український інститут промислової власності", Державного департаменту інтелектуальної власності, Державної служби України з безпеки на транспорті або їх територіальних представництв;

- надати довідку з відділу Держкомзему про наявні (відсутні) у боржника на праві власності та на праві постійного користування земельні ділянки (станом на день розгляду справи);

- надати докази зняття з обліку - причепу КНОТТ 71Т, 2009 року випуску, н/з АМ 0287ХТ, зареєстрованого за боржником;

- вчинити дії щодо повідомлення Департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України про неможливість перебування Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" в статусі замовника по виконанню будівельних робіт, у зв'язку з процедурою банкрутства;

- вивчити питання щодо доцільності визнання недійсними правочинів (договору купівлі-продажу №КП-01 від 22.05.2015 на суму 641 261,27 грн. з ПДВ, договору купівлі-продажу майнового комплексу б/н від 17.06.2015 на суму 8 411 520,00 грн. з ПДВ, договору купівлі-продажу земельної ділянки б/н від 17.06.2015 на суму 1 148 000,00 грн. без ПДВ, а також щодо відчуження транспортних засобів ТОВ "М'ясо Полісся", зазначених у додатку до листа Регіонального Сервісного центру МВС України в Житомирській області №31/6-786 від 19.05.2016) або майнових дій, які були вчинені боржником протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство;

- при наявності додаткової інформації, повідомити про результати досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом розтрати державного майна в особливо великих розмірах службовими особами Державного агентства резерву України, вчиненими за попередньою змовою осіб зі службовими особами підприємств - зберігачів, серед яких ТОВ "М'ясо Полісся".

Викликати у судове засідання ліквідатора та уповноважених представників кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в установленому чинним законодавством порядку.

У зв'язку із запровадженням автоматизованої системи документообігу у господарському суді будь-які заяви та клопотання у письмовому вигляді повинні бути зареєстровані в канцелярії суду до початку судового засідання.

Окрім того, учасникам судового процесу звернути увагу на необхідність належного оформлення документів (заяв, клопотань), що подаються до суду, з врахуванням того, що зміст об'єднуваних вимог у відповідній заяві чи клопотанні повинен мати однорідний характер, у випадку заявлення вимог, що мають різні підстави виникнення, то вказані вимоги слід розділяти та пред'являти до суду окремими оформленими документами

Суддя Костриця О.О.

1 - до справи

2- ТОВ "М'ясо Полісся" (м.Житомир, вул.Баранова, буд.127)(реком. з повід.)

3- Житомирській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області (реком. з повід.)

4-Арбітражному керуючому-ліквідатору ОСОБА_2 (реком. з повід.)

5-ПАТ "Дельта Банк" (м.Київ, вул.Щорса, б.36-Б (реком.з повід.)