КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Справа№ 910/15863/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Панасюка І.В.,

представників заявника - Кононенка Ю.О., Лінніченко І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.11.2016

у справі № 910/15863/16 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 17.11.2016 у справі № 910/15863/16 визнано Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" на суму 173 125 624,61 грн., з яких 13 780,00 грн. - вимоги першої черги, 165 846 486,32 грн. - вимоги четвертої черги, 7 265 358,29 грн. - вимоги шостої черги; затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 173 125 624,61 грн.; вирішено інші процедурні питання.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, боржник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.11.2016 в частині визнання кредитором заявника на суму 112 210 161,25 грн. і затвердження реєстру вимог кредиторів на загальну суму 173 125 624,61 грн., прийняти нове рішення, яким відхилити вимоги ініціюючого кредитора в сумі 112 210 161,25 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.12.2016.

Заявник подав відзив, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.11.2016.

Розпорядник майна боржника у відзиві просив залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.11.2016.

Боржник свого представника в судове засідання не направив, подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з перебуванням представника в іншому судовому засіданні у справі № 910/16631/14, яке відбудеться в Господарському суді міста Києва 20.12.2016 о 10 год. 00 хв.

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційна колегія ухвалила його відхилити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції обмежений п'ятнадцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а обставини неможливості направити представника в судове засідання апеляційного суду не підтверджені будь-якими доказами, а інші обставини, що унеможливлюють розгляд справи в апеляційному порядку, боржником не зазначені.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників заявника та розпорядника майна, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною 2 статті 23 Закону про банкрутство встановлено, що кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Частиною 2 статті 25 Закону про банкрутство передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 порушено провадження у справі № 910/15863/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" (далі - Банк) на суму 60915463,36 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Панасюка І.В.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника офіційно оприлюднене 16.09.2016 за № 35491.

13.10.2016 до суду першої інстанції звернувся Банк із заявою про визнання вимог кредитора до боржника в розмірі 112210161,25 грн., з яких 105997079,82 грн. - заборгованість за основним боргом та 6213081,43 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.

В обґрунтування заявлених вимог, кредитор послався на неналежне виконання умов кредитного договору № 3/2010 від 02.04.2010, який укладений між Банком та боржником як позичальником, в частині неповернення кредиту, несплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 15.09.2015 по 14.09.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2010 між Банком та боржником (позичальник) укладено кредитний договір № 3/2010 (далі - кредитний договір), за умовами якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 100 000 000,00 грн. на строк з 02.04.2010 по 27.11.2014 зі сплатою 20% річних для поповнення обігових коштів, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами (розділ І).

У п. 2.1 кредитного договору сторони узгодили, що кредит забезпечується іпотекою нежилого будинку (літ. «А»), загальною площею 3700,9 кв. м, який належить позичальнику та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, 12-б.

Відповідно до п. 9.11 кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Докази припинення, розірвання або визнання недійсним кредитного договору матеріали справи не містять.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторонами було укладено Договір іпотеки без оформлення заставної від 02.04.2010, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 640 (далі - договір іпотеки).

За умовами договору іпотеки, іпотекодавець (боржник) передав іпотекодержателю (Банку) в іпотеку нерухоме майно - нежилий будинок (літ. «А»), загальною площею 3700,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, 12-б, загальною заставною вартістю 149 869 000,00 грн. згідно п. 2.1. - 2.3 договору.

У пункті 7.1 договору іпотеки сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором. У випадку продовження строків виконання зобов'язань за кредитним договору (шляхом укладення додаткових угод до нього), іпотека, передбачена цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобов'язань.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2011 у справі № 22/352 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 90 196 078,40 грн. строкової заборгованості по кредиту; 9 803 921,60 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 1 935 535,85 грн. заборгованості по процентам нарахованих з 01.01.2011 по 03.02.2011, 13 518 997,65 грн. простроченої заборгованості по процентах, 265 619,13 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 786 657,73 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 25 500 грн. витрат по сплаті державного мита, 236 грн. витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу; звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.04.2010 укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт", а саме: нерухоме майно - нежилий будинок, загальною площею 3 700,90 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька 12-Б, який належить ТОВ "Укрконцепт" на праві власності; в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" за кредитним договором № 3/2010 від 02.04.2010 в сумі 102 862 648,15 грн. шляхом надання Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Укргазбанк" права на реалізацію предмету іпотеки шляхом прилюдних торгів згідно ст. 39 Закону України "Про іпотеку", з визначенням початкової ціни продажу предмета іпотеки в розмірі 90% вартості вказаної нерухомості, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент реалізації на прилюдних торгах.

В процесі виконання вказаного судового рішення на підставі постанови Державної виконавчої служби від 12.12.2012 Банку передано в рахунок погашення боргу предмет іпотеки - нежилий будинок, загальною площею 3 700,90 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька 12-Б.

На підставі свідоцтва від 21.12.2012, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., Банк набув право власності на нерухоме майно вартістю 55 630 863,00 грн. - нежилий будинок, загальною площею 3 700,90 кв. м, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька 12-Б.

Таким чином, за кредитним договором було погашено заборгованість за рахунок іпотечного майна на загальну суму 55 630 863,00 грн., в тому числі 40 176 329,50 грн. - заборгованість за кредитом, 15 454 533,50 грн. - заборгованість за процентами.

В подальшому Банк звернувся із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника та за результатами підготовчого засідання було визнано Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" на суму 60 915 463,36 грн., з яких: 13 780,00 грн. - вимоги першої черги, 59 849 406,50 грн. - вимоги четвертої черги, а 1 052 276,86 грн. - вимоги шостої черги.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1054-1 Цивільного кодексу України (в редакції чинній станом на дату укладення кредитного договору) встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору процентна ставка по кредиту узгоджена сторонами в розмірі 20% річних.

Разом з тим, у пункті 3.5 кредитного договору сторони дійшли згоди, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 30 % річних.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 6.3 кредитного договору сторони встановили, що за порушення визначених в договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісійних винагород позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня; у відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України сторони домовляються, що розрахунок пені за прострочення виконання зобов'язань (щодо строків визначених в договорі) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами) припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Звертаючись із заявою про визнання вимог кредитора від 13.10.2016, Банк нарахував проценти за користування кредитними коштами за період з 02.04.2010 по 14.09.2016 в сумі 123070895,33 грн. та пеню за період з 15.09.2015 по 14.09.2015 в сумі 7265358,29 грн.

Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором була частково погашена за рахунок іпотечного майна, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги Банку в сумі 59 823 670,50 грн. (100 000 000,00 грн. - 40 176 329,50 грн.) - заборгованість по кредиту, 106 022 815,82 грн. - заборгованість по процентам, 7 265 358,29 грн. - заборгованість по пені.

З розрахунку Банку вбачається, що проценти нараховані у відповідності до пунктів 1.1 та 3.5 кредитного договору із врахуванням суми простроченої заборгованості, а розрахунок пені поданий за річний строк, що відповідає пункту 6.3 кредитного договору.

Боржник не подав ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції контррозрахунок заборгованості, як і не подав докази погашення боргу, що заявлена Банком в межах даної справи про банкрутство.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо списання Банком частини заборгованості в сумі 68 435 005,46 грн. із посиланням на обставини, що встановлені судовими рішеннями у справі № 910/6688/16 за позовом Банку до ТОВ "Укрконцепт" про стягнення 110174928,11 грн. на підставі кредитного договору № 3/2010 від 02.04.2010, оскільки такі обставини не були відомі суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали за результатами попереднього засідання.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2016 у справі № 910/6688/16 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 49 312 304,54 грн. процентів за користування кредитними коштами, 92 515,18 грн. судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2016 у справі № 910/6688/16 було оскаржено в апеляційному порядку та, відповідно, не набрало законної сили.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 апеляційну скаргу Банку задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2016 у справі №910/6688/16 змінено та викладено резолютивну частину рішення в такій редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (код 35139069) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (код 23697280) 49 312 304,54 грн. процентів за користування кредитними коштами, 8 616 000,60 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів, 3 042 062,77 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та 114 386,96 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.".

Тобто, станом на 17.11.2016 - дату ухвалення судового рішення за результатами попереднього засідання у даній справі про банкрутство, обставини, на які посилається боржник в апеляційній скарзі, існували, але не були відомі суду першої інстанції, тобто мають ознаки нововиявлених.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Боржник, додавши до апеляційної скарги судові рішення у справі №910/6688/16 та посилаючись на встановлені у них обставини, не навів будь-яких доводів в обґрунтування неможливості подання таких доказів суду першої інстанції до дня попереднього засідання, яке було призначено на 01.11.2016 та відкладено на 17.11.2016. При цьому, представник боржника Турчин О.В. 09.11.2016 ознайомився з матеріалами справи та мав можливість подати суду першої інстанції необхідні докази на підтвердження обставин справи щодо обґрунтованості кредиторських вимог Банку, які додатково заявлені ним після порушення провадження у справі про банкрутство.

Також колегія судів відхиляє посилання боржника в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-249цс15, оскільки у вказаному судовому рішенні викладено правову позицію щодо застосування статей 253, 254, 256, 257, 258, частини 1 статті 261, частини 1 статті 1049 ЦК України (оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності), втім у даній справі питання про застосування позовної давності боржником не ставилось, а умовами кредитного договору не передбачено припинення нарахування процентів в разі пред'явлення Банком вимоги про дострокове повернення кредитних коштів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредиторські вимоги Банку підлягають визнанню за результатами попереднього засідання суду в сумі 173 125 624,61 грн., з яких: 13 780,00 грн. - вимоги першої черги, 165 846 486,32 грн. - вимоги четвертої черги, а 7 265 358,29 грн. - вимоги шостої черги.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 17.11.2016 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни в не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 - 106 Господарського процесуального кодексу України Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.11.2016 у справі № 910/15863/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко