ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.12.2016 Справа № 907/625/16

за позовом приватного підприємства "Європартнер", м. Ужгород

до відповідача ОСОБА_1 міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного підприємства "Салон", м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічного акціонерного товариства "Фольксбанк", м. Львів

про звільнення майна з - під арешту

Суддя Бобрик Г. Й.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, представник по довіреності від 23.09.2016 року

від відповідача - не з'явився

від третьої особи (ПП "Салон") - не з'явився

від третьої особи (ПАТ "Фольксбанк") - не з'явився

Суть спору: приватне підприємство "Європартнер", м. Ужгород звернулося до господарського суду з позовною заявою до Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород про звільнення з - під арешту майна та зняття арешту з коштів приватного підприємства "Європартнер", накладених постановами від 04.10.2012 року, від 22.10.2012 року та від 03.12.2014 року (суть спору викладена з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на даний час через неправильні дії Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області порушуються права позивача на володіння та розпорядження своїм майном та грошовими коштами. Звернення позивача до Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з приводу зняття арешту з майна та з рахунків в банках, було залишено без задоволення, що й зумовило звернення позивача за захистом своїх порушених прав до суду.

Відповідач (Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області) у наданих суду запереченнях від 28.10.2016 року проти позову заперечив, зазначаючи про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача. Зокрема, зазначає, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС станом на 27.10.2016 року не перебувають виконавчі провадження, де боржником є ПП "Європартнер". 14.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 5008/1156/2011 від 16.11.2011 року стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з тим, що стягувачем не авансовано витрати на проведення виконавчих дій. Станом на 27.10.2016 року стягувачем повторно не пред'явлено виконавчий документ до виконання.

У доповненнях до заперечень, отриманих судом 05.12.2016 року, відповідач повторив інформацію про те, що на виконанні в Ужгородському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області станом на 27.10.2016 року не перебувають виконавчі провадження, де боржником є позивач - приватне підприємство "Європартнер" та що на виконанні в Ужгородському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебувало виконавче провадження по виконанню наказу № 5008/1156/2011, виданого 16.11.2011 року господарським судом. У межах даного виконавчого провадження 04.10.2012 року міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на майно та грошові кошти позивача, які станом на день розгляду даної справи не зняті.

На вимогу суду Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області не обґрунтував підстави перебування під арештом майна та грошових коштів позивача, станом на день розгляду справи, накладених в межах виконавчого провадження ВП № 33723418 від 06.08.2012 року.

При примусовому виконанні зазначеного виконавчого документа на підставі ст. ст. 52, 57 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на майно боржника. 14.04.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа у справі № 5008/1156/2011 від 16.11.2011 року стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", якими не передбачено і не припиняються заходи примусового характеру відносно боржника і арешти не знімаються.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Фольксбанк", залучена судом, відповідно до ст. 27 ГПК України, надала суду письмові пояснення, в яких вказує на те, що ПАТ "Фольксбанк" реорганізовано в ПАТ "ВіЕс Банк", а тому просить допустити до участі в справі в якості третьої особи, саме ПАТ "ВіЕс Банк". Стосовно суті спору повідомила, що 16.11.2011 року відкрито виконавче провадження по виконанню наказу суду від 16.11.2011 року, стягувачем по якому був ПАТ "Фольксбанк". Оскільки перебування судового наказу на виконанні в органах ДВС не забезпечило його реальне виконання, останній шляхом проведення переговорів з боржниками (ПП "Салон" та ПП "Європартнер") узгодив добровільне виконання рішення суду про виконання зобов'язань за кредитним договором. Довідками та заявами, виданими позивачу, ПАТ "ВіЕс Банк" (ПАТ "Фольксбанк") підтверджено повне виконання зобов'язань по виконавчому документу, виданого господарським судом 16.11.2011 року у справі № 5008/1156/2011 та відсутність будь - яких претензій до позивача (ПП "Європартнер" та до ПП "Салон") та ОСОБА_3 щодо виконання зобов'язань за кредитним договором № КР22279 від 11.06.2007 року. Стверджує, що станом на 14.04.2016 року МВ ДВС УМУЮ повернуто виконавчий документ № 5008/1156/2011 від 16.11.2011 року стягувачеві, тобто його всі розрахунки між стягувачем (ПАТ "Фольксбанк") та боржником (ПП "Європартнер") були завершені у повному обсязі і банк мав намір звернутися до органу ДВС із заявою про повернення судового наказу без виконання.

У зв'язку з наведеним (виконання зобов'язань боржниками), судовий наказ від 16.11.2011 року повторно не пред'являвся і не буде пред'являтися до органу ДВС, відповідно, потреби в продовженні арештів на майно та грошові кошти позивача (ПП "Європартнер"), застосованих органом ДВС в інтересах ПАТ "Фольксбанк" по виконавчому провадженню ВП № 33723418 від 06.08.2012 року на сьогодні немає, а тому просить суд зобов'язати відповідача зняти арешти з коштів та майна позивача накладені в його інтересах, у зв'язку з безпідставністю.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, який реорганізовано в Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, 06.08.2012 року відкрив виконавче провадження ВП № 33723418 з виконання наказу господарського суду Закарпатської області у справі № 5008/1156/2011, виданого 16.11.2011 року про стягнення солідарно з приватного підприємства "Салон" та з приватного підприємства "Європартнер" на користь публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" 392 874,45 грн.

04.10.2012 року головним державним виконавцем МВ ДВС прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах даного виконавчого провадження. У тексті постанови зазначено, що арешт накладається з метою забезпечення реального виконання рішення суду та відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на все майно, що належить боржнику, за адресою: м. Ужгород, вул. Проектна, 3а, у межах суми звернення стягнення 392 874,45 грн.

Також окремо постановою від 04.10.2012 року накладено арешт на кошти позивача, що знаходяться на рахунках у банках, зазначених в п. 1 постанови, в межах суми 432 161, 89 грн.; згідно з п. 2 постанови, арешт накладено на кошти на всіх рахунках боржника, у т. ч., які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

22.10.2012 року державним виконавцем МВ ДВС прийнято постанову про арешт коштів боржника, які відкриті у банках, зазначених у п. 1 даної постанови.

03.12.2014 року державним виконавцем МВ ДВС також прийнято постанову про арешт коштів боржника, які розміщені у банках, зазначених у п. 1 даної постанови.

14.04.2016 року головним державним виконавцем МВ ДВС УМУЮ ОСОБА_4 винесена постанова про повернення виконавчого документа № 5008/1156/2011 від 16.11.2011 року стягувачу з підстав не авансування витрат на проведення виконавчих дій.

Проте, в постанові не вирішено питання про арешти, накладені на майно та грошові кошти позивача, в якості боржника.

На звернення позивача до державного виконавця дане питання не вирішено з мотивів, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено право державного виконавця при поверненні виконавчого документа стягувачеві знімати арешт накладений на майно та грошові кошти, і таке питання необхідно вирішити в судовому порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів і інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначених Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 названого Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" наведено порядок зняття арешту з майна, згідно з яким особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Законом передбачено одночасно і визнання права власності і зняття арешту з майна, водночас, діюче законодавство України не містить заборони щодо звернення до суду окремо з позовом про визнання права власності на майно та про зняття з нього арешту.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Факт наявності позивачу права власності на майно підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили 08.11.2011 року.

Враховуючи, що право власності за позивачем визначено у справі, у позивача відсутня необхідність повторно встановлювати право власності.

Порядок накладення арешту і вилучення майна боржника, викладених у ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Тобто, арешт накладається в процедурі виконавчого провадження.

У процесі розгляду справи було встановлено, що виконавчого провадження немає, борг погашено і підстави передбачені ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" - відпали.

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими особами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, а на спростування доводів та не обґрунтував на вимогу суду підстави перебування під арештом майна та коштів позивача.

Судом встановлено, що позивач станом на день звернення з позовом в суд не є боржником, виконавче провадження ВП № 33723418 від 06.08.2012 року закрито. Позивач є власником майна на яке накладено арешт, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Проектна, 3а та коштів, які знаходяться на рахунках в банках: філіях ПАТ ПІБ в м. Ужгороді та м. Мукачево; в ЗОФ АКБ "УСБ" м. Ужгород; в АТ "Комінвестбанк"; в ПАТ "Укрсоцбанк"; в ЗФ АКБ "Нац. Кредит" Ужгород; в ОСОБА_5 ПАТ "УСБ" м. Львів; в ПАТ "Оксі Банк"; в ЗРУ ПАТ КБ "Приват Банк" м. Ужгород; в "ОСОБА_6 Кредит"; ПАТ "Промінвестбанк", суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та такими, що підлягають до задоволення.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 22, 33, 34, 44 - 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовільнити повністю.

2. Звільнити з - під арешту, накладеного постановою міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 04.10.2012 року в межах виконавчого провадження майно ВП № 33723418, яке належить приватному підприємству "Європартнер" та знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Проектна, 3а.

3. Зняти, накладений постановами міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 04.10.2012 року, від 22.10.2012 року та від 03.12.2014 року в межах виконавчого провадження ВП № 33723418, арешт з рахунків, які знаходяться в банках: філіях ПАТ ПІБ в м. Ужгороді та м. Мукачево; в ЗОФ АКБ "УСБ" м. Ужгород; в АТ "Комінвестбанк"; в ПАТ "Укрсоцбанк"; в ЗФ АКБ "Нац. Кредит" Ужгород; в ОСОБА_5 ПАТ "УСБ" м. Львів; в ПАТ "Оксі Банк"; в ЗРУ ПАТ КБ "Приват Банк" м. Ужгород; в "ОСОБА_6 Кредит"; ПАТ "Промінвестбанк".

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до ОСОБА_5 апеляційного господарського суду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 06.12.2016 року.

Суддя Бобрик Г.Й.