УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

26.12.2016Справа № 909/1110/16
Суддя Отрош І.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати Оргсервіс» та

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання права вимоги та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2016 до Господарського суду міста Києва за підсудністю з Господарського суду Івано-Франківської області (у звязку з тим, що місцезнаходженням відповідача 2 є: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17) надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати Оргсервіс» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права вимоги та зобов'язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпати Оргсервіс» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено Договір банківського рахунку юридичної особи № НОМЕР_1 від 22.08.2012. Позивач зазначив, що 10.03.2015 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпати Оргсервіс» укладено Договір про передання прав (відступлення права вимоги) за Договором банківського рахунку юридичної особи № НОМЕР_1 від 22.08.2012, відповідно до умов якого товариство передало позивачу право вимоги на отримання грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_1.

Позивач зазначив, що 27.05.2016 він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» із заявою про виплату з банківського рахунку № НОМЕР_1 наявної суми грошових коштів у розмірі 361254 грн. 24 коп., внесення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами банку за рахунок Фонду та до реєстру вкладників банку для здійснення виплати гарантованої суми відшкодування, та про виплату позивачу гарантованої суми відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду у розмірі 200000 грн. 00 коп. Однак, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом № 30/1-03/5551 від 29.06.2016 відмовила у задоволенні вимог позивача.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за ним право вимоги в зобов'язанні щодо видачі грошових коштів з поточного рахунку за Договором банківського рахунку юридичної особи № НОМЕР_1 від 22.08.2012; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду з визначенням суми, що підлягає відшкодуванню, у розмірі 200000 грн. 00 коп.; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести позивача до реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнати позивача кредитором Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» за заборгованістю, що виникла за Договором банківського рахунку юридичної особи № НОМЕР_1 від 22.08.2012, у сумі 361254 грн. 24 коп., в тому числі в частині суми на поточному рахунку, що перевищує гарантовану суму відшкодування у розмірі 161254 грн. 24 коп., та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в частині акцепту зазначеної вимоги; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити позивачу гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду у розмірі 200000 грн. 00 коп. та суму, що перевищує гарантовану суму відшкодування у розмірі 161254 грн. 24 коп.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно зі ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження в разі, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За відсутності згаданих умов, коли склад учасників спору не відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Суд зазначає, що спір у даній справі виник на підставі цивільно-правової угоди, а саме у зв'язку з укладенням між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпати Оргсервіс» Договору про передання прав (відступлення права вимоги) за Договором банківського рахунку юридичної особи № НОМЕР_1 від 22.08.2012, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпати Оргсервіс» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик», і в силу вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку із введенням ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик» саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (у випадку делегування їй виконавчою дирекцією Фонду повноважень) в указаному спорі покладено обов'язок щодо вчинення дій, які є предметом позовних вимог.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до статті 47 Закону уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Разом з тим, суд зазначає, що звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач - фізична особа, який не є суб'єктом підприємницької діяльності, звернувся за захистом порушених прав, що виник із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 6-2309цс16.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З огляду на викладене, враховуючи суб'єктний склад учасників спору (позивачем у даній справі є фізична особа) та предмет спору, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим відмовляє у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1.

При цьому, суд зазначає, що у вступній частині позовної заяви позивачем крім Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2) також вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпати Оргсервіс" (відповідач 1).

Водночас, у прохальній частині позовної заяви позивачем не заявлено жодних позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпати Оргсервіс" (відповідач 1), про що також зазначено в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2016.

Разом з тим, у будь-якому випадку законом не передабчено розгляду спору за участю фізичної особи щодо вказаних позивачем у позовній заяві правовідносин господарськими судами, враховуючи положення ст.ст. 1, 12, 21 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати Оргсервіс» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права вимоги та зобов'язання вчинити дії.

2. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути позивачу.

Суддя І.М. Отрош