КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2016 р. Справа№ 910/7103/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Савєльєв С.І.,

від відповідача - Слюсар С.А.,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства «Державна вугільна компанія»

на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016р.

по справі № 910/7103/16 (суддя - Ковтун С.А.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до державного підприємства «Державна вугільна компанія»

про стягнення 113 596 933,86 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. позов задоволено повністю. Стягнуто з державного підприємства «Державна вугільна компанія» на користь публічного акціонерного товариства «Центренерго» 113 596 933,86 грн. збитків

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду скаргу із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/7103/16 скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2016р. апеляційну державного підприємства «Державна вугільна компанія» прийнято до провадження.

Розпорядженням №09-52/5195/16 від 27.09.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням суддів Пашкіної С.А. та Кропивної Л.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 27.09.2016 р., в зв'язку з перебуванням суддів Пашкіної С.А. та Кропивної Л.В., які не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016р. апеляційну скаргу державного підприємства «Державна вугільна компанія» на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. по справі № 910/7103/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням №09-52/5602/16 від 18.10.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 18.10.2016 р., в зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., який не є головуючим суддею, на лікарняному, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Руденко М.А., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2016р. апеляційну скаргу державного підприємства «Державна вугільна компанія» на рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. по справі № 910/7103/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

19.10.2016р. у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Позивачем надані письмові додаткові пояснення до відзиву.

ДП «Державна вугільна компанія» заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи доказів відмови електронної системи адміністрування ПДВ здійснити реєстрацію ПН в ЄРПН складених протягом вересня, жовтня, листопаду, грудня 2015 та січня, лютого, березня, квітня 2016р. у зв'язку із перевищенням строку реєстрації 180 днів з дати складання ПН, а саме: помісячні реєстри та копії квитанції про відмову в реєстрації ПН.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

В порушення вищезазначеного відповідач не обґрунтував неможливість подання доказів до суду першої інстанції.

Також відповідачем заявлено клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі №910/7103/16 до вирішення справ №826/8948/16 та №826/15863/16, що розглядаються в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Позивач заперечив проти заявленого клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

У відповідності до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Неможливість розгляду справи до розгляду справи іншим судом полягає у тому, що обставини, які розглядаються іншим судом не можуть бути встановлені господарським судом самостійно під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, суд не знайшов підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержанні нею доходу, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

30.01.2015р. публічне акціонерне товариство «Центренерго» (покупець) та державне підприємство «Державна вугільна компанія» (постачальник) уклали договір поставки вугілля № 111/6, за умовами якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі - вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому Договорі./а.с. 24, т.1/.

Пунктом 8.5. договору сторони погодили, що постачальник зобов'язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної).

Відповідно до п. 8.7. договору у разі несвоєчасної реєстрації або відсутності реєстрації податкових накладних, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов'язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та відшкодувати витрати з податку на прибуток, нарахованого на зазначені суми ПДВ.

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу за період з липня 2015р. по січень 2016 р. 630 949,479 тонни вугілля, що підтверджується актами приймання-передачі вугільної продукції. /а.с. 37-245, т.1/.

За поставлене вугілля позивач сплатив 880 474 864,01 грн., в т.ч. ПДВ 141 920 639,85 грн., з яких відповідач зареєстрував податкові накладні в Єдиному державному реєстрі на суму 28 323 705,96 грн., що підтверджується податковими накладними. /а.с. 246-261, т.1, а.с. 1-70, т. 2/.

Таким чином, не зареєстрованими залишають податкові накладні на суму 113 596 933,86 грн.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку на додану вартість, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання товарів.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.02.2016р. № 8-04/723 на суму 113 596 933,91 грн. /а.с. 71, т.2/.

Відповідач листом № 135 від 06.04.2016р. повідомив про те, що станом на 01.01.2016р. загальна сума зобов'язань постачальника перед покупцем по наданим, але не зареєстрованим накладним становить 113,6 млн. грн. При цьому, відповідач посилається на складну фінансову ситуацію, яка склалася на підприємстві. /а.с. 74-75/.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі № 910/7103/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/7103/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/7103/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.Л. Яковлєв

М.А. Руденко