ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"19" грудня 2016 р. Справа № 911/3458/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс", м. Київ

до відповідача відділу охорони здоровя Києво-Святошинської районної державної адміністрації, м. Боярка

про стягнення 61 675,74 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповноважена, довіреність від 01.01.2016;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс", м. Київ звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 21.10.2016 №3921 до відповідача відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації, м. Боярка, в якому просить суд стягнути з відповідача 61 675,75 грн. заборгованості, з яких: 5113,16 грн. 3% річних та 56 562,58 грн. інфляційних втрат, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про надання послуг прання № 30ПК від 20.05.2013 позивач надав послуги відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації з прання білизни на суму 55 938,90 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг, які не були оплачені відповідачем у встановлені договором строки. На виконання рішення господарського суду Київської області від 20.05.2016 у справі №910/4367/16 основний борг було погашено лише 05.07.2016. У звязку з простроченням грошового зобовязання відповідно до ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача 56 562,58 грн. втрат від інфляції та 5 113,16 грн. 3% річних за час прострочення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.10.2016 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/3458/16 та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду на 14.11.2016.

Ухвалою суду від 14.11.2016 розгляд справи відкладено на 05.12.2016.

Ухвалою суду від 05.12.2016 розгляд справи відкладено на 19.12.2016.

15.12.2016 від товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" до господарського суду Київської області надійшла заява про зменшення позовних вимог від 14.12.2016 №3952, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" суму збитків від інфляції у сумі 56 562,58 (за період вересень 2013 - травень 2016) та 3% річних у сумі 5071,27 грн. (за період з 08.06.2013 по 30.09.2016), всього 61 633,86 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Виходячи із змісту поданої товариством з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" заяви від 14.12.2016 про зменшення розміру позовних вимог, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд встановив, що позивач не змінює предмету або підстав позову. Заява про зменшення розміру позовних вимог належним чином направлена відповідачу, про що свідчать додані до заяви оригінали опису вкладення у цінний лист від 15.12.2016 та фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» від 15.12.2016, відповідно суд в порядку ст. 22 ГПК України приймає зазначену заяву до розгляду.

Справа розглядатиметься в редакції позовних вимог відповідно до вищевказаної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" від 14.12.2016 №3952 про стягнення з відповідача відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області 61 633,86 грн. заборгованості, яка складається з 56 562,58 грн. та 5071,27 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 19.12.2016 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.12.2016 №3952.

Представник відповідача у судові засідання 14.11.2016, 05.12.2016 та 19.12.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно підпункту 3.9.2. пункту 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами, яких достатньо для розгляду спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс", м. Київ (далі по тексту ТОВ "Пральний комплекс") до відповідача відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, м. Боярка (далі по тексту відділ охорони здоров'я Києво-Святошинської РДА), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (частина 1 ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 ЦК України).

Підставою виникнення взаємних прав та обовязків сторін у справі є укладений 20.05.2013 між Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району та ТОВ "Пральний комплекс" договір про надання послуг №30ПК, відповідно до умов якого:

- виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом строку дії даного договору надавати послуги по укомплектуванню спальних місць замовника білизною виконавця, яке пройшло прання та обробку, відповідно до заявок замовника та умов даного договору, а замовник зобов'язується оплачувати надані виконавцем послуги на умовах визначених даним договором та додатками до нього. (пункт 2.1 договору);

- строк початку надання послуг за цим договором встановлюється з моменту передачі білизни виконавцем замовнику. Послуги надаються виконавцем протягом всього терміну дії цього договору (пункт 2.3 договору);

- загальна сума договору складає 40 000,00 грн. (пункт 2.4 договору);

- послуги вважаються наданими в момент підписання Акту виконаних робіт (пункт 4.2);

- виконавець виставляє рахунки на оплату кожне чотирнадцяте та останнє число місяця на підставі Актів здачі-приймання та виробів (пункт 4.3 договору);

- замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку від виконавця (пункт 4.8 договору);

- зобов'язання по оплаті наданих виконавцем послуг вважається виконаним з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (пункт 4.10 договору);

- даний договір вступає в дію з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2013 року, а в частині виконання взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 9.1 договору);

20.12.2013 між Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району та ТОВ "Пральний комплекс" укладено додаткову угоду №1 до договору №30ПК від 20.05.2013, відповідно до умов якої сторони погодили, що загальна сума договору №3оПК від 20.05.2013 надання послуг збільшується на 20 000,00 грн. Загальна сума за даним договором складає 60 000,00 грн.

08.05.2014 між Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району та ТОВ "Пральний комплекс" укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої сторони внесли зміни в преамбулу договору №30ПК від 20.05.2013.

Укладений Договір за правовим змістом сторін є договором надання послуг.

Згідно визначення частини 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Рішенням господарського суду Київської області від 20.05.2016 у справі № 910/4367/16 (яке набрало законної сили 07.06.2016) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" до відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації позовні вимоги задоволено повністю, вирішено стягнути з Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської районної державної адміністрації 55 938, 90 грн. боргу за надані послуги за договором про надання послуг № 30 ПК від 20.05.2013, який виник за період з травня 2013 року по грудень 2013 року та 1 378,00 грн. судового збору.

При розгляді справи №910/4367/16 господарським судом Київської області було, зокрема, встановлено, що ТОВ "Пральний комплекс" належним чином виконав свої зобов'язання за договором про надання послуг №30 ПК від 20.05.2013 та за період травень-грудень 2013 надав ЦРЛ Києво-Святошинського району послуги на загальну суму 55 938,90 грн., що підтверджується актами здачі прийняття робіт (надання послуг), а саме: акт №ОУ-0000389 на суму 7 401,12грн., акт №ОУ-0000507 на суму 6 281,04 грн., акт №ОУ-0000659 на суму 7846,74 грн., акт №ОУ-0000749 на суму 6744,30 грн., акт №ОУ-0000859 на суму 6 564,00 грн., акт №ОУ-0000998 на суму 7 909,92 грн., акт №ОУ-0001115 на суму 6637,68 грн., акт №ОУ-0001235 на суму 6554,10 грн.

За приписом ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою "Совтрансавто-Холдинг" проти України визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в закону силу, не може бути поставлено під сумнів.

Господарським судом Київської області видано 07.06.2016 наказ про примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 20.05.2016 у справі № 910/4367/16, яке набрало законної сили 07.06.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії довідки про надходження коштів по рахунку ТОВ "Пральний комплекс" 05.07.2016 з відповідача в безспірному порядку згідно наказу господарського суду Київської області від 07.06.2016 у справі №910/4367/16 від 20.05.2016 стягнуто 57 316,90 грн. заборгованості (тобто 55938,90 грн. боргу за послуги, надані за період з травня по грудень 2013 та 1378,00 грн. судового збору).

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова від 23.01.2012р. у справі № 37/64). Відповідно до ст. 11128 ГПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного суду України.

У звязку із простроченням відповідачем свого грошового зобовязання за Договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 5071,27 грн. та інфляційні втрати в сумі 56562,58 грн.

Відповідно до положень частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену правову позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Відповідно до пункту 1.12 Вказаної Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

При здійснені судом розрахунку заборгованості відповідача:

- судом враховано, що за умовами пункту 4.8 договору оплата мала бути здійснена протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку від виконавця. Доказів направлення або вручення відповідних рахунків позивачем не подано. Матеріали справи місять копії підписаних та скріплених печатками Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) до відповідних рахунків, однак в зазначених Актах не вказано дату їх підписання. Разом із тим, в кожному Акті міститься посилання на номер відповідного рахунку-фактури, і сторонами не подано жодних доказів того, що Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) були підписані датою, яка відмінна від дати, зазначеної у відповідному рахунку-фактурі. Відтак, суд вважатиме датою отримання рахунку дату його виписки, а відповідно строк оплати визначатиме протягом 5 банківських днів з дати, наступної за датою рахунку;

- початковими датами в обрахунках процентів річних та інфляційних втрат суд вважатиме дати, вказані позивачем в заяві від 14.12.2016 №3952, оскільки приймаючи рішення, суд не вправі виходити за межі заявленого позивачем періоду;

- кінцевим періодом нарахування інфляційних втрат суд вважатиме період зазначений позивачем (травень 2016), оскільки приймаючи рішення, суд не в праві виходити за межі заявленого позивачем періоду.,

- кінцевою датою нарахування 3% річних є 04.07.2016, з огляду на те, що 05.07.2016 з відповідача в безспірному порядку згідно наказу господарського суду Київської області від 07.06.2016 у справі №910/4367/16 від 20.05.2016 стягнуто 57 316,90 грн. заборгованості, (день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14).

За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

підставаСтрок оплатиПеріод нарахуванняІнфляційні , грн.3% річних, грн.
СФ-0000376 від 29.05.13, акт ОУ-0000389 на 7401,12 грн.05.06.201308.06.2013-04.07.2016 683,13
липень 2013 - травень 20166567,97
СФ-0000489 від 27.06.13, акт ОУ-0000507 на 6281,04 грн.04.07.201306.07.2013-04.07.2016 565,29
серпень 2013 - травень 20165585,85
СФ-0000637 від 31.07.13, акт ОУ-0000659 на 7846,74 грн.07.08.201308.08.2013-04.07.2016 684,92
вересень 2013 - травень 20167082,76
СФ-0000724 від 28.08.13, акт ОУ-0000749 на 6744,30 грн.04.09.201305.09.2013-04.07.2016 573,17
жовтень 2013 - травень 20166087,66
СФ-0000833 від 25.09.13, акт ОУ-0000859 на 6564,00 грн.02.10.201308.10.2013-04.07.2016 540,05
листопад 2013 - травень 20165875,15
СФ-0000970 від 30.10.13, акт ОУ-0000998 на 7909,92 грн.06.11.201308.11.2013-04.07.2016 630,63
грудень 2013 - травень 20167049,91
СФ-0001073 від 27.11.13, акт ОУ-0001115 на 6637,68 грн.04.12.201307.12.2013-04.07.2016 513,37
січень 2014 - травень 20165853,54
СФ-0001176 від 25.12.13, акт ОУ-0001235 на 6554,10 грн.09.01.201410.01.2014-04.07.2016 488,59
лютий 2014 - травень 20165755,21
Всього 55938,90 49857,554679,15
судом встановлено, що за період з 08.06.2013 по 04.07.2016 належні до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних становлять 4 679,15 грн., інфляційні втрати становлять 49 857,55 грн. відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 5071,27 грн. та інфляційних втрат в сумі 56 562,58 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 4 679,15 грн. та 49 857,55 грн. відповідно.

Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалами від 26.10.2016, 14.11.2016 та 05.12.2016 господарський суд зобовязував відповідача подати відзив на позов з документальним та правовим обґрунтуванням заперечень. Відповідач відзив на позов не подав, доказів належного виконання своїх зобовязань перед позивачем за Договором суду не представив та доводів позивача не спростував.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунок позивача, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню частково. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача органу державної влади відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" 54 536,70 грн. заборгованості, з яких: 4 679,15 грн. 3% річних та 49 857,55 грн. інфляційних втрат.

Оскільки спір виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд, у відповідності до третього абзацу першої частини статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в мінімальному встановленому законом розмірі покладає на відповідача в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" до органу державної влади відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області задовольнити частково.

2. Стягнути з органу державної влади відділу охорони здоров'я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Соборності, будинок, 51, ідентифікаційний код 39108632)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" (04211, м. Київ, Оболонський район, вулиця Лайоша Гавро, будинок, 6, ідентифікаційний код 34344528)

4 679,15 грн. (чотири тисячі шістсот сімдесят дев'ять гривень п'ятнадцять копійок) 3% річних,

49 857,55 грн. (сорок дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень п'ятдесят п'ять копійок) інфляційних втрат,

1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 28.12.2016.

Суддя О.В. Конюх