ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016р. Справа №5015/3852/12

За позовом: ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики, м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 громади ОСОБА_3 церкви ОСОБА_4 ОСОБА_3, м. Львів

третя особа без самостійних вимог Управління комунальної власності ОСОБА_1 міської ради, м. Львів

про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями шляхом зобовязання проводити богослужіння з погодженням переліку і конкретних календарних дат у письмовій формі, стягнення матеріальної шкоди в сумі 5642грн. 10коп.

та зустрічним позовом: ОСОБА_2 громади ОСОБА_3 церкви ОСОБА_4 ОСОБА_3, м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики, м. Львів

третя особа без самостійних вимог: Управління комунальної власності ОСОБА_1 міської ради, м. Львів

про визнання недійсним договору оренди від 13.10.2010р. та визнання відсутнім права на користування у ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики костьолом ОСОБА_5 ОСОБА_1 як памяткою національного значення,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_6 директор (наказ №1 від 05.08.1988р.);

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_7 представник (довіреність б/н від 17.05.2016р.);

від третьої особи: не зявився.

В судовому засіданні 20.12.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позов заявлено ОСОБА_1 будинком органної та камерної музики до ОСОБА_2 громади ОСОБА_3 церкви ОСОБА_4 ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями шляхом зобовязання проводити богослужіння з погодженням переліку і конкретних календарних дат у письмовій формі, стягнення матеріальної шкоди в сумі 5642грн. 10коп. та зустрічний позов подано ОСОБА_2 громадою ОСОБА_3 церкви ОСОБА_4 ОСОБА_3 (м. Львів) до ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики (м. Львів) про визнання недійсним договору оренди від 13.10.2010р. та визнання відсутнім права на користування у ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики костьолом ОСОБА_5 ОСОБА_1 як памяткою національного значення.

Ухвалою суду від 23.10.2012 р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва у справі №51/421 за позовом ОСОБА_2 громади Римсько-католицької Церкви ОСОБА_5 ОСОБА_1 до відповідача-1: ОСОБА_1 обласної ради, відповідача-2: Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, відповідача -3: Виконкому ОСОБА_1 міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-3: ОСОБА_1 міської ради про визнання права власності на будівлю.

02.10.2013 року, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гоменюк З.П., на виконання розпорядженням керівника апарату господарського суду Львівської області, здійснено автоматичний розподіл судової справи №5015/3852/12, за результатами котрого для розгляду даної справи визначено головуючу суддю Король М.Р.

05.10.2016 року від позивача за первісним позовом надійшов супровідний лист (вх. №39733/16), до котрого долучено копію ухвали Верховного Суду України від 20.09.2016 року, якою відмовлено у допуску справи №51/421 до провадження Верховного Суду України.

Ухвалою від 19.10.2016 року провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 17.11.2016 року.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання 17.11.2016 року прибув, з клопотаннями та заявами не звертався.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, подав через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації клопотання (вх. №46087/16 від 17.11.2016р.) про відкладення розгляду справи.

Третя особа повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розгляд справи відкладено на 01.12.2016 року.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання 01.12.2016 року прибув, подав заяву (вх. №5732/16 від 01.12.2016р.) про відмову від позовної вимоги про усунення перешкод на користування нежитловим приміщенням, яка прийнята судом. Позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди у сумі 5642грн. 10коп. підтримав.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) в судове засідання прибув, заявив усно клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання прибув, з клопотаннями та заявами не звертався.

В судовому засіданні оголошено перерву до 14.12.2016 року.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання 14.12.2016 року прибув, проти зустрічного позову заперечив повністю.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання прибув, зустрічні позовні вимоги підтримав.

Третя особа участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечила, причин неявки суду не повідомила, з клопотаннями та заявами не зверталася.

Розгляд справи відкладено на 20.12.2016 року.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання 20.12.2016 року прибув, проти зустрічного позову заперечив повністю, з клопотаннями та заявами не звертався.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання прибув, зустрічні позовні вимоги підтримав, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав клопотання (вх. №50616/16 від 16.12.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи та письмові пояснення (вх. №51015/16 від 20.12.2016р.).

Третя особа участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечила, причин неявки суду не повідомила, з клопотаннями та заявами не зверталася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

13.10.2010 року між Управлінням комунальної власності ОСОБА_1 міської ради (далі по тексту Орендодавець) та Будинком органної та камерної музики (далі по тексту Орендар, ЛБОКМ) укладено договір (будівель, споруд, приміщень) №Г-7612-10 нерухомого майна (далі по тексту Договір), відповідно до п.1.1. котрого, Орендодавець на підставі ухвали 16 сесії 5 скликання ОСОБА_1 міської ради №3372 від 11.03.2010 року, зобовязується передати, а Орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 1360,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, буд.10, далі Об'єкт оренди, що знаходиться на балансі Управління охорони історичного середовища ОСОБА_1 міської ради і належить територіальній громаді м. Львова в особі ОСОБА_1 міської ради на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю №Г-03441, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради 27.11.2009 року, згідно з рішенням №1011, зареєстрованим Обласним комунальним підприємством ОСОБА_1 обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 15.12.2009 року за реєстраційним номером 29191995.

Згідно з п.4.1. Договору, термін дії цього договору оренди визначений на 20 років з 13.10.2010 року до 13.10.2030 року включно.

Пунктом 12.1. Договору передбачено, що Орендар зобов'язується своєчасно проводити плату за комунальні послуги.

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Львівської області №367/01-22 від 22.09.2004 року у місті Львові на вул. ОСОБА_8 (тепер - ОСОБА_9), 10 знаходиться Костел ОСОБА_5 ОСОБА_1, який до початку Другої світової війни у вересні 1939 року належав однойменній парафії ОСОБА_1 архідієцезії ОСОБА_3 церкви.

Постановою Кабінету Міністрів України №1005/2001 від 09.08.2001 року «Про використання культових споруд-визначних пам'яток архітектури, які не підлягають передачі у постійне користування релігійним організаціям» було підтримано пропозицію Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики, Державного комітету у справах релігій, Київської міської та ОСОБА_1 обласної державних адміністрацій щодо використання для проведення богослужінь, зокрема, Костелу ОСОБА_5 ОСОБА_1 (охоронний №345 м. Львів) - митрополією Римсько-католицької церкви на Великодні свята (два тижні), в дні дванадесятих і храмових свят, а також визначних державних подій, а також зобов'язано, зокрема, ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію, забезпечити укладення угод про періодичне використання релігійними організаціями зазначеної споруди на умовах, визначених Законом України «Про охорону культурної спадщини».

На виконання вищевказаної постанови КМУ, листом №138 від 13.12.2010 року ЛБОКМ звернувся до ОСОБА_2 громади РКЦ ОСОБА_10 та повідомив про необхідність до 25.12.2010 року підписати угоду «Про використання приміщення ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики для проведення богослужінь». Проте, відповіді так і не отримано, угоди не підписано.

Крім того, листом від 16.11.2011 року ЛБОКМ звернувся до ОСОБА_2 громади РКЦ ОСОБА_10 та повідомив про необхідність сплатити до 22.11.2011 року борг у розмірі 5642,10грн. за комунальні послуги, у зв'язку із використанням останньою приміщення ЛБОКМ.

З тих мотивів, що ОСОБА_2 громадою РКЦ ОСОБА_10 не сплачено борг за комунальні послуги, та така, на думку позивача, незаконно перебуває у приміщенні костелу ОСОБА_5 Магдалини у щоденному режимі, ЛБОКМ звернувся до господарського суду Львівської області про стягнення матеріальної шкоди в сумі 5642,10грн. та усунення перешкод у користуванні нежитловиими приміщеннями.

Крім того, ОСОБА_2 громадою РКЦ ОСОБА_10 подано зустрічний позов, який прийнято судом для спільного розгляду з первісним позовом. У зустрічному позові позивач просить визнати недійсним Договір, а також визнати відсутнім право на користування у ЛБОКМ костелом ОСОБА_5 Магдалини (далі по тексту Костел) як памяткою національного значення, з наступних підстав:

- приміщення Костелу не належить до комунальної власності;

- постановою КМУ №1005 від 09.08.2001 року встановлено спеціальний режим використання Костелу та не передбачено права користування кому-небудь іншому, окрім релігійної громади;

- Костел належить до памятки національного значення, а відтак, без погодження відповідного органу охорони культурної спадщини передача такого ЛБОКМ порушує вимоги ч.1 ст.18 ЗУ «Про охорону культурної спадщини»;

- всупереч вимогам законодавства, ЛБОКМ укладено охоронний договір з Управлінням охорони історичного середовища ОСОБА_1 міської ради, без погодження з центральним органом виконавчої влади;

ЛБОКМ проти зустрічного позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві (вх. №23358/12 від 17.10.2012р.) на позовну заяву, зокрема:

- ухвала ОСОБА_1 міської ради №3372 від 11.03.2010 року «Про надання в оренду нежитлових приміщень по вул. С.Бандери, 10», на підставі котрої укладено Договір, є чинною та не скасованою уповноваженим органом чи в судовому порядку;

- статус Костелу як Національної памятки, а також те, що він потребує спеціального режиму охорони, не зафіксовано у жодному нормативно-правовому акті.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями підлягають припиненню, первісний позов в частині стягнення матеріальної шкоди та зустрічні позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 13.10.2010 року між Управлінням комунальної власності ОСОБА_1 міської ради та Будинком органної та камерної музики укладено Договір, відповідно до умов котрого, ЛБОКМ надано в строкове платне користування нерухоме майно нежитлове приміщення загальною площею 1360,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, буд.10.

В обґрунтування первісного позову про стягнення 5642,10грн. матеріальної шкоди ЛБОКМ посилається на незаконне перебування ОСОБА_2 громади РКЦ ОСОБА_10 у приміщенні Костелу, а відтак споживання нею комунальних послуг, котрі оплачуються ЛБОКМ.

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Частинами 1,2 ст.14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В матеріалах справи відсутні докази наявності договірних відносин між ЛБОКМ та ОСОБА_2 громадою РКЦ ОСОБА_10.

Долучена до первісної позовної заяви копія договору про використання приміщення Національного будинку органної та камерної музики для проведення богослужінь римсько-католицькою парафією ОСОБА_11 на 2009 рік не може бути доказом наявності договірних відносин між сторонами, оскільки відповідно до п.п.4.1, 6.1 цього договору, його дія припиняється по закінченні його терміну, термін дії цього договору встановлюється з 01 січня по 31.12.2009 року; відтак вищевказаний договір припинив свою дію.

Відтак, правові підстави для стягнення матеріальної шкоди, внаслідок нездійснення відповідачем (за первісним позовом) часткових оплат комунальних послуг відсутні.

Суд звертає увагу на те, що згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом даної статті для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Оскільки у даному випадку позивач (за первісним позовом) не довів належними доказами, що відповідачем (за первісним позовом) взято зобов'язання зі сплати вартості комунальних послуг, а відтак протиправної поведінки, що полягала б у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання позивач не довів, то цивільно-правова відповідальність відповідача (за первісним позовом) не настала.

Враховуючи вищенаведене, первісні позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 5642,10грн. є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Згідно п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи прийняту судом заяву (вх. №5732/16 від 01.12.2016р.) позивача (за первісним позовом), провадження у справі в частині первісних позовних вимог про усунення перешкод на користування нежитловим приміщенням підлягає припиненню.

Відповідно до статті 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За приписами статті 15 ЦК України та статті 20 ГК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Вищевказаний Об'єкт оренди знаходиться на балансі Управління охорони історичного середовища ОСОБА_1 міської ради і належить територіальній громаді м. Львова в особі ОСОБА_1 міської ради на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю №Г-03441, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради 27.11.2009 року, згідно з рішенням №1011, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством ОСОБА_1 обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 15.12.2009 року за реєстраційним номером 29191995.

Не погоджуючись з наведеним вище, ОСОБА_2 громада Римсько-католицької Церкви ОСОБА_5 ОСОБА_1 звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 обласної ради, Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, Виконкому ОСОБА_1 міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-3: ОСОБА_1 міської ради про визнання права власності на будівлю літ. «А-4» приміщення Костелу ОСОБА_5 ОСОБА_1 площею 1 360,5 кв.м., розташованого у місті Львові по вул. С.Бандери, 10; скасування рішення від № 1011 від 27.11.2009 року виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради про реєстрацію права власності на вищевказану будівлю; анулювання свідоцтва № Г-03441 від 27.11.2009 року на право власності територіальної громади міста Львова в особі ОСОБА_1 міської ради, на зазначену будівлю. Проте, рішенням господарського суду м. Києва від 02.07.2015 року у справі №51/421 у задоволенні позову відмовлено повністю. Вказане рішення залишене без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 року та Вищого господарського суду України від 13.06.2016 року.

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Львівської області №367/01-22 від 22.09.2004 року у місті Львові на вул. ОСОБА_8 (тепер - ОСОБА_9), 10 знаходиться Костел ОСОБА_5 ОСОБА_1, який до початку Другої світової війни у вересні 1939 року належав однойменній парафії ОСОБА_1 архідієцезії ОСОБА_3 церкви.

Проте, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 архідієцезія ОСОБА_3 церкви лише входить до переліку засновників відповідача (за первісним позовом); однак, ОСОБА_2 громада РКЦ ОСОБА_10 не є правонаступником парафії ОСОБА_5 ОСОБА_1 архідієцезії ОСОБА_3 церкви.

Згідно Постанови КМУ №1005/2001 від 09.08.2001 року «Про використання культових споруд-визначних пам'яток архітектури, які не підлягають передачі у постійне користування релігійним організаціям», підтримано пропозицію Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики, Державного комітету у справах релігій, Київської міської та ОСОБА_1 обласної державних адміністрацій щодо використання для проведення богослужінь, зокрема, Костелу (охоронний №345 м. Львів) - митрополією Римсько-католицької церкви на Великодні свята (два тижні), в дні дванадесятих і храмових свят, а також визначних державних подій.

Крім того, вищевказаною постановою КМУ зобов'язано, зокрема, ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію, забезпечити укладення угод про періодичне використання релігійними організаціями зазначеної споруди на умовах, визначених Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Листом №138 від 13.12.2010 року, відповідач (за зустрічним позовом), на виконання постанови КМУ №1005/2001 від 09.08.2001 року, повідомив позивача про необхідність підписати угоду «Про використання приміщення ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики для проведення богослужінь». Доказів направлення відповіді від позивачем (за зустрічним позовом), зокрема, із зазначенням згоди на підписання такої, сторонами не подано.

У постанові ВГСУ від 13.06.2016 року у справі №51/421 наведено позицію суду про те, що культова будівля Костелу ОСОБА_5 ОСОБА_1 знаходиться у правомірному користуванні установи культури - ОСОБА_1 будинку органної та камерної музики, питання щодо переміщення цієї установи до іншого приміщення не вирішено, договір оренди є чинним, а релігійна громада продовжує користуватися культовою спорудою до цього часу, що підтверджується договором суборенди №Г-З-15суб від 20.01.2015 року.

Виходячи з вищенаведеного, позивачем (за зустрічним позовом) не доведено порушення його права відповідачем за зустрічним позовом, а відтак зустрічні позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Враховуючи встановлення судом відсутності порушеного права позивача (за зустрічним позовом), що є підставою для відмови в зустрічному позові, суд не надає правової оцінки іншим доводам сторін щодо підставності заявлених зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання первісного та зустрічного позовів залишити за позивачами за первісним та зустрічним позовами відповідно.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині первісних позовних вимог про усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями загальною площею 1360,5 кв.м, які розташовані за адресою: м. Львів, вул. С.Бандери, 10, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 громади ОСОБА_5 ОСОБА_3 церкви ОСОБА_1 архідієцезії проводити богослужіння виключно на Великодні свята (два тижні), в дні дванадесятих і храмових свят з погодженням переліку і конкретних календарних дат із ОСОБА_1 будинком органної та камерної музики у письмовій формі.

2. В решті первісних позовних вимог відмовити.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.12.2016 року.

Суддя Король М.Р.