РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016Справа №910/20784/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 28 780,42 грн., за участю представників позивача - Данилюк Р.М., довіреність №1348 від 18.05.2016 року, відповідача - ОСОБА_3, угода №б/н від 25.11.2016 р, свідоцтво №291 від 25.03.1994 р.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 28 780,42 грн. заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №118 про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва від 17.05.2010 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.11.2016 року.

25.11.2016 року відповідач надав суду заперечення проти позову, в якому він просив відмовити в задоволенні позову.

14.12.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 19.12.2016 року.

19.12.2016 року в судовому засіданні відповідачем надано заяву у відповідності до ст. 27 ГПК в якій він просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.05.2010 року Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (далі - підприємство) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - партнер) було укладено договір №118 про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду, за умовами якого партнер розробляє детальну програму та графік виконання робіт з покращення стану та розвитку об'єкту благоустрою в межах визначеної території (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору партнер зобов'язаний сплатити кошти вказані в п. 6. додатку№2 цього договору протягом 5 (п'яти) банківських днів, з моменту підписання цього договору.

Як вбачається з додатку №1 до договору місце розташування об'єкту благоустрою: м. Київ, Дніпровський р-н., озеро «Тельбін», а саме - територія площею 200 кв. м., яка закріплюється за партнером для її утримання та відновлення

Пунктом 6 додатку №2 до договору, а також згідно протоколу погодження договірної ціни (додаток №3 до договору) визначено, що розмір грошової суми пайової участі (з ПДВ) партнера у заходах благоустрою території станом на дату підписання договору становить 5 000,00 (п'ять тисяч грн. 00 коп.) грн. в період з 15 травня по 15 вересня, а в період з 16 вересня по 14 травня - 2 500,00 (дві тисячі п'ятсот) грн. в місяць протягом всього терміну дії договору і далі нараховується з урахуванням офіційного індексу інфляції протягом всього терміну дії договору (п. 4.1. цього договору).

На підставі підписаних актів замовник оплачує виконані роботи не пізніше 10-го числа наступного місяця (пункт 5.3. договору).

Пунктом 7.1. встановлено, що договір діє до « 17» травня 2013 року з можливою його пролонгацією.

Згідно п. 7.2. договір вступає в силу з моменту його підписання і затвердження попередніх планів розробки та графіка проектування, впровадження програм з благоустрою та розвитку території об'єкту благоустрою, в тому числі розміщення, спорудження та експлуатацію для власних чи комерційних потреб сторін, тимчасових, гідротехнічних, технологічних, та інших споруд рекреаційного, оздоровчого, торгового, соціально-культурного, побутового, спортивного та іншого призначення, про що складається ,затверджується та підписується додаткова угода до цього договору.

Позивачем були направлені на адресу відповідача претензії від 19.05.2010 року, від 12.11.2010 року, від 16.12.2013 року, від 19.08.2014 року та від 29.10.2014 року з вимогою про сплату заборгованості згідно договору.

Відповідач в свою чергу, вказує на те, що він не зміг виконати покладені на нього зобов'язання з облаштування закладу громадського харчування, оскільки позивачем не були надані затверджені плани розробки та графіки проектування впровадження програм з благоустрою та розвитку територій об'єкту благоустрою, про що відповідач наголошував відповідаючи на претензії позивача.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

За загальним правилом при зустрічному зобов'язанні сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно.

Практичне значення одночасного виконання обов'язків при зустрічному виконанні полягає в тому, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконати його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачем було порушено умови договору, а саме не виконано п. 7.2. договору.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачем не було надано відповідачу відповідні попередні плани та графіки, що передбачені п. 7.2. договору, договір №118 про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва від 17.05.2010 року не вступив в силу.

Доказів виконання позивачем вимог п. 7.2.договору суду не надано.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідач просить застосувати позовну давність починаючи з 17.05.2013 року - дати закінчення дії договору згідно п. 7.1. договору, а тому строк позовної давності слід встановити до 18.05.2016 року (позивач звернувся з позовом в жовтні 2016 року) та водночас вказує на те, що з огляду на одностороннє розірвання договору позивачем, останній вважає свої права порушеними з моменту одностороннього розірвання - грудня 2010 року.

З урахуванням того, що суду не було надано доказів того, що договір вступив в силу, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 28 780,42 грн. заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань за договором №118 про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва від 17.05.2010 року необґрунтованими.

Таким чином, оскільки право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, не порушено відповідачем, то в позові слід відмовити саме з цих підстав.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.12.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна