КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Справа№ 910/19563/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від скаржника: Коптілін С.Ю. - довіреність № 1239 від 13.11.2014.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року

у справі № 910/19563/16 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно

промислова група „Євразія-Україна"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року заяву ліквідатора боржника про порушення справи про банкрутство ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" з доданими до неї документами повернуто заявникові без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року, а матеріали справи № 910/19563/16 передати для подальшого розгляду до господарського суду міста Києва, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Сотнікова С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2016 року апеляційну скаргу ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.12.2016 року за участю повноважного представника заявника/боржника. Крім того, вказаною ухвалою суду витребувано у скаржника оригінал заяви про порушення справи про банкрутство з доданими до неї додатками, яку було повернуто ухвалою господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року.

В судовому засіданні 07.12.2016 року представник скаржника на виконання вимог ухвали суду від 25.11.2016 року надав суду витребувані документи.

Ухвалою суду від 07.12.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та оголошено перерву у справі до 13.12.2016 року на підставі ст. 77 ГПК України.

Представник боржника в судовому засіданні 13.12.2016 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року, а матеріали справи № 910/19563/16 передати для подальшого розгляду до господарського суду міста Києва.

У судовому засіданні 13.12.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, боржник -ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" зареєс трований 25.12.2007 року як юридична особа.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновниками ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" є Компанія „Стантіс Лімітед", Нікосія, Афродітіс, 25, офіс 204, Кіпр, розмір внеску до статутного фонду - 186 464 955,00 грн.

31.05.2016 року Загальними зборами учасників ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" прийнято рішення про припинення боржника шляхом ліквідації, ліквідатором боржника призначено Колесника О.І. та вста новлено строк заявлення кредиторами своїх вимог до боржника - два місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної осо би, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмо во повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припи няється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюд нення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" інформа ція про проведення державної реєстрації юридичної особи, зміну місцезнахо дження юридичної особи, зміну найменування юридичної особи, прийняття за сновниками (учасниками), судом або уповноваженим органом рішення про ви діл, прийняття засновниками (учасниками) або уповноваженим ними органом рішення щодо припинення юридичної особи, про втрати оригіналів установчих документів, про персональний склад комісії з припинення (комісії з реорганіза ції, ліквідаційної комісії) та її голову або призначення ліквідатора, постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, якщо таке рішення не пов'язане з банкрутством юридичної особи, постановлення судового рішення щодо порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи, про зменшення статутного (складеного капіталу юридичної особи, проведення дер жавної реєстрації припинення юридичної особи, проведення державної реєстра ції припинення юридичної особи за принципом мовчазної згоди, про прізвище, ім'я, по батькові спадкоємця, опікуна, піклувальника чи управителя майна фізи чної особи-підприємця, дату їх призначення, про постановлення судового рі шення щодо порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця, про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, про постановлення судового рішення щодо припинення провадження у справі про банкрутство юридичної особи або фізичної особи - підприємця підлягає обов'язковому оприлюдненню на офіцій ному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у тому числі у формі відкритих даних відповідно до Закону України „Про доступ до публічної інформації".

На виконання вказаних вимог закону та рішення Загальних зборів учасників від 31.05.2016 року, 02.06.2016 року голова ліквідаційної комісії боржника звернувся до державного реєст ратора з заявою про внесення запису про прийняття рішення засновників юри дичної особи про припинення юридичної особи - ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" шляхом ліквідації.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в реєстрі наявна інформація про перебування ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" в стані припинення з 02.06.2016 року за рішенням засновників, про склад ліквідаційної ко місії та строк для заявлення кредиторами своїх вимог, визначений засновника ми, - 03.08.2016 року.

Відповідно до наявного у справі витягу, повідомлення про припинення боржника у встановленому законом порядку було оприлюднено на веб-сайті Міністерства юстиції України, інтернет-адреса: https://usr.minjust.gov.ua/ua/ publication_info, Розділ - Оприлюднення по відомлення про рішення щодо припинення юридичної особи з ЄДР за період з 02.06.2016 року по 02.06.2016 року.

У встановлені строки грошові вимоги до боржника заявив один кредитор - Приватне підприємство „БТА Проекти Україна" на суму 993 308,40 грн..

Зазначена заборгованість підтверджена рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації юридичних фірм України від 21.08.2015 року справі № 01-07/2015.

18.11.2015 ро ку на виконання рішення Третейського суду від 21.08.2015 року господарським судом міста Києва видано наказ.

Листом від 04.07.2016 року ліквідатор повідомив ПП „БТА Проекти Україна" про визнання заявлених ним грошових вимог в сумі 993 308,40 грн.

Відповідні вимоги включено до проміжного ліквідаційного балансу боржника.

В ході ліквідаційної процедури ліквідатором встановлено відсутність у боржника будь-якого майна.

Відповідно до Інформаційної довідки від 12.08.2016 року № 65714842 з Дер жавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчу ження об'єктів нерухомого майна щодо Боржника, у останнього відсутнє будь-яке майно.

Майно боржника не знаходиться в заставі третіх осіб та будь-яким іншим чином не обтяжене (з огляду на його відсутність).

Відсутність майна у боржника також підтверджена актом інвентаризації від 18.07.2016 року.

Відповідно до наявної у справі виписки по рахунку у боржника відкрито один рахунок у ПАТ „БТА Банк". Станом на 26.09.2016 року залишок коштів на рахунку складає 33,72 грн.

Крім того, ліквідатором зазначено, що у ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" відсутні боржники, які мають заборгованість перед товариством за товари, роботи та послуги, у зв'язку з чим ліквідатором не направлялися письмові повідомлення до боржників, які мають заборгованість перед товариством за товари, роботи та послуги через відсутність таких та, відповідно, не заявлялись вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників товариства.

У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні записи щодо корпоративних прав ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна".

Таким чином, у зв'язку з недостатністю у боржника майна та грошових коштів для задоволення у повно му обсязі наявної кредиторської заборгованості у розмірі 993 308,40 грн., 19.09.2016 року Загальними зборами учасників ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" затверджено проміжний ліквідаційний баланс боржника станом на 15.08.2016 року та прийнято рішення звернутися до Господарського суду міста Києва із заявою про порушення справи про банкрутство боржника та клопотати перед судом про покладення виконання обов'язків ліквідатора у справі про банкрутст во боржника на Колесника Олега Івановича (протокол Загальних зборів учасників Товариства № 3/2016 від 19.09.2016 року).

26.10.2016 року ліквідатор боржника звернувся до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 95 Закону про банкрутство у зв'язку з недостатністю вартості майна для задоволення вимог кредиторів, в якій також клопотав про призначення ліквідатором Колесника Олега Івановича.

Але, ухвалою місцевого господарського суду від 01.11.2016 року заяву ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" про порушення справи про банкрутство повернуто заявнику без розгляду.

Так, повертаючи вказану заяву без розгляду, судом зазначено, що заявником, в порушення норм законодавства, не додано доказів звернення до органу Державної фіскальної служби за місцезнаходженням боржника із заявою про припинення платника податків за формою № 8-ОПП.

Проте, судова колегія вважає, що вказані висновки місцевого господарського суду є безпідставними з огляду на таке.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку з закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

У відповідності до даного положення, загальними зборами учасників ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" прийнято рішення про припинення діяльності підприємства шляхом ліквідації та призначено ліквідатором Колесника О.І.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Аналогічні положення щодо оприлюднення інформації про прийняття засновниками (учасниками) рішення щодо припинення юридичної особи містяться у ст. 22 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

На виконання вищезазначених вимог та ч. 1 ст. 34 вказаного Закону державному реєстратору було передано опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційних дій „Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи".

Державним реєстратором було внесено відповідні відомості про прийняття рішення про ліквідацію підприємства та призначення ліквідатора в ЄДР - відповідно до витягу з ЄДРЮОФОП підприємство з 02.06.2016 року знаходиться в стані припинення.

Окрім того, як було зазначено вище, відповідно до вимог ст. 105 ЦК України на офіційному сайті Міністерства юстиції України https://usr.minjust.gov.ua/ua/publication_info було опубліковано повідомлення про припинення діяльності підприємства шляхом ліквідації.

Згідно вимог п. 11.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказ Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 02.02.2015 року № 22) платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

Дані про прийняття рішення щодо припинення юридичних осіб, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

Вищезазначене положення кореспондується з нормою п. 16.1.10 ст. 16 Податкового кодексу України.

Відповідно вимог п. 11.5 вищевказаного Порядку, у зв'язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей):

- заяви за формою № 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктами 11.2-11.4 цього розділу;

- відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи;

- відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ. повідомлення органу державної реєстрації про закриття відокремленого підрозділу;

- судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків.

При отриманні першого з документів про ліквідацію або реорганізацію платників податків робиться запис у журналі за формою № 6-ОПП.

Пунктом 11.6. вказаного Порядку визначено, що при проведенні заходів, пов'язаних з ліквідацією або реорганізацією платника податків, контролюючі органи організовують та планують їх таким чином, щоб вимоги щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, були сформовані і отримані особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків, не пізніше строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог.

Правовий аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов'язок подавати до податкового органу за основним місцем обліку документи про припинення платника податків, як-то: заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП; оригінал довідки за формою № 4-ОПП; копію розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те установчими документами про припинення; копію розпорядчого документа про утворення комісії з припинення (ліквідаційної комісії) на час виникнення спірних правовідносин, тобто, на час прийняття рішення про ліквідацію ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" перекладений з юридичних осіб на державну реєстраційну службу (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.05.2015 року у справі № 916/3904/14).

Виходячи з того, що інформація про припинення Заявника була розміщена як у ЄДРЮОФОП, так і на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, то фактично у податкових органів були наявні всі підстави для проведення заходів, пов'язаних з ліквідацією або реорганізацією платника податків, тому висновки місцевого господарського суду про необхідність подання Заявником довідки 8-ОПП є необґрунтованими.

Також варто зазначити, що чинним законодавством про банкрутство не обмежуються повноваження податкових органів на проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) суб'єктів господарювання, які перебувають у процедурах банкрутства. В будь-якому випадку порушення провадження у справі про банкрутство боржника не може бути перешкодою податковому органу у здійсненні ним планової або позапланової перевірки боржника.

Іншою підставою для повернення поданої заяви, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що до заяви про порушення справи про

банкрутство ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" додано акт інвентаризації від 18.07.2016 року, водночас відомостей щодо проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів у касі та на рахунках, нематеріальних активів, фінансових вкладень, розрахунків з покупцями, постачальниками та іншими дебіторами і кредиторами, а також відповідних інвентаризаційних описів, складених відповідно до вимог Закону України „Про бухгалтерський обіг та фінансову звітність в Україні", а також Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014 року, до заяви не додано. Також заява не містить доказів проведення оцінки наявних у боржника майнових активів.

З приводу цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що процедура інвентаризації майна, за своєю природою, передбачає наявність рухомого чи нерухомого майна у юридичної особи, яка ліквідується. Натомість, як було зазначено вище, у боржника станом на дату подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, про що ліквідатором було зазначено у акті інвентаризації, який було долучено в якості додатку до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, оскільки відсутній предмет (об'єкт) інвентаризації, ліквідатором було складено відповідний акт. у якому відображено відсутність майна.

Так само, неможливою є проведення оцінки майна боржника, оскільки відсутній об'єкт такої оцінки.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі вказано, що в порушення вимог ч. 3 ст. 11 Закону про банкрутство боржником не додано до поданої заяви переліку кредиторів, вимоги яких визнаються боржником, а також переліку осіб, що мають невиконані зобов'язання перед боржником, із зазначенням вартості таких зобов'язань, терміну виконання та підстав виникнення.

Але, колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, оскільки до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство долучено довідку про вимоги кредитора, які визнаються боржником, із зазначенням правової природи такої заборгованості.

Так само, у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається, що у заявника відсутні боржники, які мають заборгованість перед товариством за товари, робот та послуги; надається інформація про залишок коштів на банківському рахунку заявника

Таким чином, судова колегія не вбачає порушення заявником ч. 3 ст. 11 Закону про банкрутство.

В той же час, щодо наявності майнових активів для покриття

судових витрат у майбутній процедурі банкрутства, навіть у мінімальному обсязі, визначеному чинним законодавством, то судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Як передбачено ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство, боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.13 № 01-06/606/2013 „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI) " слід мати на увазі, що заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат (частина четверта статті 11 Закону). У визначенні таких витрат слід враховувати необхідність виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі та судового збору, сплаченого кредиторами.

У разі відсутності майна, достатнього для покриття судових витрат, господарський суд повинен повернути заяву боржника про порушення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з тим, що заява не відповідає вимогам, зазначеним у Законі.

Отже, нормами Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено додаткову вимогу щодо заяви боржника у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство (у т.ч. за ст. 95 Закону) - обов'язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов'язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі, судового збору, сплаченого кредиторами тощо (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 20.07.2016 року у справі № 927/177/16).

Як вбачається з поданої ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" заяви та доданих до неї документів, у боржника відсутнє будь-яке майно, дебіторська заборгованість, а грошові кошти на рахунку станом на 26.09.2016 року складають 33,72 грн.

Таким чином, на час розгляду вказаної заяви в суді першої інстанції, у боржника на рахунку наявна сума у розмірі 33,72 грн., яка фактично не може покрити судові витрати у майбутній процедурі банкрутства.

За приписами ч. 7 ст.16 Закону про банкрутство суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, передбачених ст. 15 цього Закону.

У свою чергу ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство у якості підстави для повернення заяви про порушення справи про банкрутство визначає невідповідність заяви змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

Аналіз вищезазначених норм Закону про банкрутство свідчить, що відсутність у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в силу імперативних приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство.

Як було зазначено вище, протоколом Загальних зборів учасників Товариства № 3/2016 від 19.09.2016 року вирішено, серед іншого, клопотати перед судом про покладення повноважень ліквідатора Товариства на голову ліквідаційної комісії Колесника О.І.

У заяві про порушення справи про банкрутство зазначено, що у зв'язку з недостатністю у боржника коштів для покриття судових витрат, Колесник О.І. надає свою згоду на те, що оплата його послуг в якості ліквідатора боржника буде здійснюватись за рахунок активів боржника, які можуть бути виявлені у ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство, обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

Відповідно до п. 36.7. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.13 № 01-06/606/2013 „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI) " ліквідатором боржника, що ліквідується власником, може бути голова ліквідаційної комісії або арбітражний керуючий, який призначається в порядку, встановленому Законом для призначення розпорядника майна, тобто кандидатура арбітражного керуючого на призначення ліквідатором визначається судом за допомогою автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство (частина друга статті 95 Закону).

Призначення голови ліквідаційної комісії ліквідатором боржника, що ліквідується власником, здійснюється господарським судом у виняткових випадках (в залежності від конкретних обставин справи), оскільки голова ліквідаційної комісії (ліквідатор) підпадає під ознаки заінтересованої особи стосовно боржника і відповідно до частини шостої статті 95 Закону несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене та враховуючи те, що призначення голови ліквідаційної комісії боржника ліквідатором банкрута є правом суду і його призначення можливе лише як виняток, то у разі відхилення судом заяви про призначення голови ліквідаційної комісії ліквідатором банкрута, суд зобов'язаний призначити арбітражного керуючого за допомогою автоматизованої системи, виконання обов'язків якого підлягає оплаті у відповідності до ст. 115 Закону про банкрутство, та, як зазначалось вище, не може бути менше ніж за 12 місяців, що складає 33 072,00 грн. (із розрахунку 2х1378х12).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ліквідаційною комісією визнано та не оспорюється вимоги кредитора, зокрема: ПП „БТА Проекти Україна" у сумі 993 308,40 грн., а тому у разі звернення в майбутньому потенційних кредиторів із грошовими вимогами у встановленому законом порядку, боржником має бути відшкодовано сплату судового збору за подання вказаних заяв щонайменше 2 756,00 грн.

Відтак, враховуючи відсутність майна та наявність у боржника грошових коштів в розмірі 33,72 грн., то зазначені обставини виключають можливість у майбутній процедурі банкрутства покрити судові витрати, здійснення яких є обов'язковим для законного перебігу процедури банкрутства підприємства в судовому порядку, з огляду на що правомірним є висновок суду першої інстанції про повернення заяви ТОВ „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" про порушення справи про банкрутство з цієї підстави.

Доводи скаржника про те, що ст. 95 Закону про банкрутство не ставить право боржника на звернення до суду з заявою в залежність від наявності у нього майна, достатнього для покриття судових витрат, не ґрунтуються на нормах законодавства, а тому колегією суддів відхиляються.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що у відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону про банкрутство, повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку у разі наявності достатньої суми коштів для покриття судових витрат в судовій процедурі банкрутства підприємства.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року.

Керуючись статтями 99, 101-103, 105, 106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно промислова група „Євразія-Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року у справі № 910/19563/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року у справі № 910/19563/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/19563/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

С.В. Сотніков