УХВАЛА

08.12.2016Справа № 910/11918/16
За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "АПЕКС-БАНК"

Публічного акціонерного товариства "РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА"

третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТІ"

про визнання недійсними договорів

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, за довіреністю,

від відповідача 1 - Драненко Я.В., за довіреністю;

від відповідача 2 - Леонов Ю.М., за довіреністю;

від третьої особи - Круглюк К.В., за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "АПЕКС-БАНК"; Публічного акціонерного товариства "РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА про визнання недійсними договорів, а саме договору іпотеки від 22.03.2012 та договору №1 від 05.03.2013 до договору іпотеки від 22.03.2012, укладені між Публічним акціонерним товариством "АПЕКС-БАНК" та Публічним акціонерним товариством "РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА".

Позов обґрунтований тим, що оспорювані договори вчиненні головою правління ПАТ «РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА», який не мав повноважень на укладення оспорюваного договору іпотеки та договору №1. Так, оскільки ні Загальні збори, ні Наглядова Рада не приймали рішення про уповноваження голови правління на укладення з ПАТ «АПЕКС-БАНК» договору іпотеки та договору №1, то голова правління не мав права самостійно діяти, а тому договори укладені не повноваженою особою. Також, позивач вказує, що оскільки загальні збори ПАТ «РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА» не приймали рішення про укладення договору іпотеки та договору №1, як значного правочину, в порушення ч. 5 ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства», то це фактично позбавило акціонерна права на управління товариством через участь в роботі Загальних зборів і порушило корпоративні права позивача, як акціонера, гарантовані ст. 167 ГК України.

Таким чином, фактичні порушення корпоративних прав акціонера стали підставою для звернення до господарського суду з цим позовом про визнання недійсним договору іпотеки та договору №1.

Ухвалою суду від 18.10.2016 допущено вступ Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТІ" у справу, як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

У позовній заяві ТОВ "ТТІ" звернулося до суду з аналогічними вимогами, про визнання недійсними договору іпотеки від 22.03.2012 та договору №1 від 05.03.2013 до договору іпотеки від 22.03.2012, укладені між Публічним акціонерним товариством "АПЕКС-БАНК" та Публічним акціонерним товариством "РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА".

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю договорів загальним нормам цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Позов третьої особи мотивований тим, що договір іпотеки від 22.03.2012, укладений між ПАТ "АПЕКС-БАНК" та ПАТ "РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА" не відповідає вимогам статуту ПАТ «РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА», суперечить ст. 8, ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та не відповідає звичайній поточній діяльності ПАТ «РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА» чим грубо порушує корпоративні права усіх акціонерів ПАТ «РОМАНІВСЬКА РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА», зокрема третьої особи з самостійними вимогами, та має бути визнаний судом недійсним.

Публічним акціонерним товариством "АПЕКС-БАНК" подані відзиви на позовні заяви позивача та третьої особи з самостійними вимогами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи №910/11918/16 підлягають направленню за підсудністю до господарського суду Житомирської області, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.07.2015 порушено провадження у справі №906/1083/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Романівська Райагропромтехніка".

В межах провадження у справі №906/1083/15 про банкрутство ПАТ «Романівська Райагропромтехніка» в судовому засіданні 10.11.2016 розглядалась заява Публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» №1174 від 02.09.2015 про визнання кредиторських вимог до боржника, з урахуванням поданих уточнень.

Ухвалою Господарського Житомирської області №906/1083/15 відкладено розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "Апекс-Банк" за №1174 від 02.09.2015 про визнання грошових вимог до боржника, з урахуванням поданих уточнень.

З моменту порушення провадження у справі про банкрутство, боржник набуває спеціального статусу та вирішення спорів за його участю мають відбуватися з урахуванням приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство) суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК) (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 21.07.2016 №01-06/2511/16).

Відповідно до положень ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи, крім іншого, у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Частина 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України (у редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

За змістом частини дев'ятої статті 16 (виключна підсудність справ) справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Отже, імперативними нормами ч.4 ст.10 Закону про банкрутство та ст.ст.12,16 ГПК України встановлено виключну підсудність спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

З огляду на вищевикладене, справа №910/11918/16 підлягає передачі до Господарського суду Житомирської області за виключною підсудністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 16, 17, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати справу №910/11918/16 за виключною підсудністю до господарського суду Житомирської області.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя І.І. Борисенко