ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2016 р. справа № 916/2629/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петренко Н.Д.

за участю секретаря Аганіна В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 916/2629/16

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Нікахім»

до відповідача: публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 25800 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність у матеріалах справи.

СУТЬ СПОРУ: позивачем товариством з обмеженою відповідальністю «Нікахім» (ТОВ «Нікахім», поклажодавець) заявлені вимоги про стягнення з відповідача публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», зберігач) 25800,00 грн. збитків за втрату селітри аміачної за договором зберігання вантажів на станції Миколаїв № МЧ 4-1056 від 01.11.2015.

Відповідач по справі проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Оскільки позивач по справі, належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду, в судове засідання, призначене на 14.12.2016 о 12:30, не зявився, про дату, час та місце засідання суду повідомлений належним чином; документи, затребувані ухвалами суду в підтвердження заявлених вимог не надав, - справу розглянуто за наявними в ній матеріалами в поряку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.11.2015 між ТОВ «Нікахім» (поклажодавець) та державним підприємством «Одеська залізниця» в особі Одеської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт (зберігач) був укладений договір № МЧ 4-1056 на зберігання вантажів по станції Миколаїв, згідно умов якого зберігач на підставі вимог ст. 9, 10 Статуту залізниць України зобовязався навадати поклажодавцю за плату послуги збереження його майна (мінеральних добрив) в критому складі за адресою: м. Миколаїв, Херсонське шосе, 100-ж.

Відповідними умовами договору сторони погодили взаємні обовязки, ціни та порядок розрахунків, вирішення суперечок, інші умови.

Зберігач зобовязвся забезпечити схоронність прийнятого на зберігання майна, що виключає доступ сторонніх осіб до охоронюваного майна (п. 2.1.2.), на вимогу поклажодавця повертути повністю або частково майно протягом 24 годин від дня такої вимоги (крім святкових та неробочих днів) (п. 2.1.4.), за бажанням поклажодавця надавати послуги з виконання вантажно-розвантажувальних робіт, виділяючи для цієї мети технологічний транспорт і робочу силу (п. 2.1.5.) тощо.

Сторони погодили, що розрахунки за зберігання майна здійснюються поклажодавцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок зберігача протягом трьох банківських днів після передачі майна на зберігання (п. 3.1.), кінцевий розрахунок за зберігання майна здійснюється згідно акту виконаних робіт, який підписано сторонами договору, щомісячно протягом 5 банківських днів (п. 3.2.).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на базі державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» до складу якого шляхом реорганізації увійшло державне підприємство «Одеська залізниця».

Пунктом 2.8. Положення про регіональну філію «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого рішенням правління ПАТ «Українська залізниця» від 26.01.2016 протокол № 4 (наказ від 26.02.2016 № 146) визначено, що філія має право від імені товариства відповідно наданих повноважень та довіреності виступати позивачем, у тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі (без виключень), з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень.

За твердженням поклажодавця в липні 2015 року було придбано 20 т. селітри аміачної на загальну суму 180000,00 грн., яка була передана на зберігання на склад зберігача.

У лютому 2016 року зберігач відмовився видавати належне поклажодавцеві майно, про що був останнім був складений акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей від 29.02.2016 і встановлена нестача аміачної селітри та суму 25800,00 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги посиланням на положення ст.ст. 942, 950, 951 Цивільного кодексу України зберігач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до поклажодавця про стягнення 25800 грн. збитків, завданих втратою селітри аміачної на суму 25800,00 грн.

Регіональна філія «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не погодилась з заявленим позовом.

У відзиві на позов зазначалось, що у відповідності з п. 3.2. договору № МЧ 4-1056 від 01.11.2015 по факту наданих послуг між збергігачем та поклажодавцем щомісячно оформлювалися акти виконаних робіт (наданих послуг) із зазначенням кількості вантажу, який знаходиться на зберіганні на критому складі.

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) № 111/25 від 29.02.2016 на зберіганні у складі з 01.02.2016 по 29.02.2016 знаходилось 20 т. вантажу. Претензій з боку поклажодавця не було, що засвідчено підписами і печатками сторін.

Наданий у якості доказу ТОВ «Нікахім» акт інвентаризації майна від 29.02.2016, в якому відображено нестачу селітри аміачної на суму 25800,00 грн. засвідчено лише підписами представників ТОВ «Нікахім» і звернення поклажодавця до зберігача щодо участі в комісійному переважуванні вантажу не було.

З посиланням на положення ч. 1 ст. 224, 226 Господарського кодексу України, ст. 614, 623, 950 Цивільного кодексу України вказує на відсутність складу господарського правопорушення і просить відмовити у задоволенні заявленого позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого позову з огляду на наступне:

01.11.2015 між ТОВ «Нікахім» (поклажодавець) та державним підприємством «Одеська залізниця» в особі Одеської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт (зберігач) був укладений договір № МЧ 4-1056 на зберігання вантажів по станції Миколаїв, згідно умов якого зберігач на підставі вимог ст. 9,10 Статуту залізниць України зобовязався навадати поклажодавцю за плату послуги збереження його майна (мінеральних добрив) в критому складі за адресою: м. Миколаїв, Херсонське шосе, 100-ж.

Відповідними умовами договору сторони погодили взаємні обовязки, ціни та порядок розрахунків, вирішення суперечок, інші умови.

Актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей ТОВ «Нікахім» від 29.02.2016 встановлена нестача аміачної селітри та суму 25800,00 грн. Вказаний акт підписаний лише представниками ТОВ «Нікахім».

Положеннями ст. 32-33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести свої доводи і заперечення перед судом належними та допустимими доказами.

Для застосування такого виду відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобовязання, 2) збитки, 3) причинний звязок між порушення зобовязання і збитками, 4) вина.

Наданий позивачем акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 111/25 від 29.02.2016, який підписаний та скріплений печатками зберігача та поклажодавця, спростовує твердження позивача про нестачу селітри аміачної у заявленому позивачем розмірі.

Підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків від 01.06.2016 не містить дебіторської заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 25800,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки субєкту, права якого порушені.

Згідно ч. 1 ст. 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що зберігач несе відповідальність лише за наявності його провини (у формі умислу або необережності).

Оскільки матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів, які б встановлювали факт нестачі у заявленому до стягнення розмірі, у суду відсутні законні підстави для задоволення заявлених вимог.

Судові витрати по справі покладаються на позивача згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «Нікахім» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 грудня 2016 року.

Суддя Н.Д. Петренко