ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016р. Справа№ 914/2959/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м.Львів

до відповідача: Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

про стягнення 72743,16 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Зусько І.С.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи)

Від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність в матеріалах справи)

Права та обовязки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд розяснив представникам позивача і відповідача. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору:

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю Львівгаз ЗБУТ подано позов до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова про стягнення заборгованості. Ціна позову: 71563,26 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.11.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 21.12.2016р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали в матеріалах справи).

В судове засідання позивач явку повноважного представника забезпечив, подав в судовому засіданні клопотання-заяву в якій просить суд уточнити позовні вимог, а саме, що ціна позову складає 72743,16 грн., з яких 71563,26 грн. основного боргу та 1179,90 грн. 3% річних. Суд вважає за доцільне прийняти її до розгляду (в подальшому дану заяву зареєстровано в системі документообігу суду за вх.№51219/16). Крім того, позивачем в судовому засіданні подано клопотання від 21.12.2016р. в якому підтвердив відсутність у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору та подав довідку про стан заборгованості станом на 20.12.2016р., яке судом прийнято і зареєстровано в системі документообігу суду за вх.51222/16.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по справі, не заперечує проти заявлених позовних вимог. Подав довідку від 20.12.2016р. №5681 про письмове підтвердження відсутності підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 62 ГПК України, яку судом прийнято і зареєстровано в системі документообігу суду за вх.51221/16. Крім того, в судовому засіданні відповідач подав заяву про в якій зазначив, що дійсно КЕМ м.Львова отримано від позивача газ за січень і лютий 2016 року на суму 121563,26 грн., що підтверджується актами виконаних робіт, та повідомлено, що 11.02.2016р. відповідачем погашено заборгованість у розмірі 50000 грн., решта заборгованості у розмірі 71563,26 грн. відповідачем визнається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах докази судом встановлено таке.

ТзОВ Львівгаз збут (постачальник, у справі позивач) було поставлено КЕВ м. Львова (споживач, відповідач у справі) природний газ (надалі газ).

Факт отримання відповідачем природного газу (надалі газ) на суму 121563,26 грн. підтверджується Актами прийому-передачі природного газу, а саме: Акт №ЗЛВ00007240 від 31.01.2016р. на суму 76152,14 грн., Акт № ЗЛВ 00011715 від 29.02.2016р. на суму 45411,12 грн., що підписані та скріплені печатками сторін без жодних застережень.

Факт поставки позивачем газу на суму 121563,26 грн. належними та допустимими доказами відповідачем не заперечується.

11.02.2016р. відповідачем погашено частково заборгованість у розмірі 50000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач покладені на нього зобовязання щодо оплати отриманого газу не виконав, у звязку з чим у нього заборгованість за поставлений газ в сумі 71563,26 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути 1179,90 грн. 3% річних.

Доказів часткового чи повного погашення заборгованості станом на день розгляду справи сторонами до суду не надано.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків є правочином.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма , вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 статті 639 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору купівлі-продажу (поставка) в силу пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона-постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари)в сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

З врахуванням п.1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань господарський договір (угода) є не єдиною підставою виникнення грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено факт поставки газу, що вбачається з Актів прийому-передачі природного газу, що підписані та скріплені печатками сторін без жодних застережень на загальну суму 121563,26 грн. Відповідачем частково погашено заборгованість за поставлений газ у розмірі 50000 грн. (11.02.2016р.). Заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 71563,26 грн. відповідачем не погашена станом на день розгляду справи. Такод відповідачем не заперечується факту існування заборгованості у розмірі 71563,26 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 71563,26 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних, дійшов висновку, що заявлені до стягнення 3% річних в сумі 1179,90 грн. нараховано правомірно та підлягають стягненню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Судові витрати в сумі 1378 грн., відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код 39594527) 71563,26 грн. заборгованості за спожитий природній газ, 1179,90 грн. 3% річних та 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2016р.

Суддя Кітаєва С.Б.