ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2016р. Справа № 905/2386/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніна Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Монблан»

до відповідача: Донецького державного університету управління

про стягнення 42 152 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 02.09.2016р. № 34/09

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю від 27.11.2015р.

Суть спору: ТОВ фірма «Монблан» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з Донецького державного університету управління 42 152 грн. заборгованості за поставлені паливо-мастильні матеріали, що поставлені позивачем на підставі укладеного з відповідачем договору на поставку паливно мастильних матеріалів № 16/п від 01.04.2014р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.08.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2386/16 та розгляд справи призначено на 06.09.2016р.

06.09.2016р. за вх. № 25799/16 господарський суд одержав клопотання позивача, згідно з яким останній просить суд залучити до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача у справі та акт звірки взаємних розрахунків від 05.11.2014р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.09.2016р. розгляд справи відкладений на 05.10.2016р.

05.10.2016р. за вх. № 28802/16 господарський суд одержав клопотання позивача, згідно з яким останній просить суд долучити до матеріалів справи рахунки-фактури № 62/03 від 09.04.2014р. та № 53/06 від 21.07.2014р., листа № 14/02 від 04.02.2016р., рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.10.2016р. строк вирішення спору продовжений на 15 днів до 25.10.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача від 05.10.2016р. за вх. № 28801/16, розгляд справи відкладений на 19.10.2016р.

11.10.2016р. за вх. № 29226/16 господарський суд одержав від відповідача відзив на позовну заяву, згідно з яким просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивач не надав до суду доказів, що підтверджують фактичну поставку паливно мастильних матеріалів по видатковій накладній № 56/03 від 21.07.2014р. на загальну суму 42 152 грн. в строк її дії. Також відповідач посилається на отримання ним Сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), та на те, що відповідач є бюджетною організацією, а тому відповідно до положень Бюджетного кодексу України може розпоряджатися лише тими коштами, що надійшли йому з Державного бюджету України на цілі за кодами бюджетної класифікації, брати бюджетні зобовязання, провадити видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. До 18.11.2014р. відповідач знаходився на тимчасово непідконтрольній території України в м. Донецьк і розпочав свою діяльність після переміщення в м. Маріуполь лише з 01.12.2014р. Враховуючи те, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України забороняються будь-які фінансові операції за минулий фінансовий період, то навіть при встановленні факту порушення договірного зобовязання відповідач не мав можливості в досудовому порядку виконати свій обовязок щодо оплати паливно мастильних матеріалів. Поряд з цим, відповідач також зазначив про неможливість надання витребуваних судом документів з огляду на те, що останні залишені на тимчасово непідконтрольній Україні території.

19.10.2016р. за вх. №29989/16 господарський суд одержав від відповідача письмові пояснення, в яких останній посилається на аналогічні обставини, що і у відзиві на позов 11.10.2016р. за вх. № 29226/16.

В додаток до вказаних письмових пояснень надано наказ міністерства освіти та науки України «Про організацію освітнього процесу у Донецькому державному університеті управління» від 18.11.2014р. № 1348, лист Донецького державного університету управління від 22.07.2016р. № 07-01/470, додатками № 1 «Перелік обєктів, що обліковуються на балансі Донецького державного університету управління та знаходиться на тимчасово окупованій території» та № 2 «Перелік нематеріальних активів обєктів авторського права Донецького державного університету управління, які знаходяться на тимчасово окупованій території», витяг з кримінального провадження № 0001426, сертифікат № 6695 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), Статут Донецького державного університету управління зі змінами до нього, виписку з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо відповідача, відомості з ЄДРПОУ щодо відповідача, накази Міністерства освіти і науки України від 18.11.2014р. № 595-К «Про виконання обовязків ректора» та від 17.06.2016р. № 238-К «Про призначення на посаду керівника».

Представник позивача у судовому засіданні 19.10.2016р. підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, а також надав до суду клопотання за вх. № 30084/16 від 19.10.2016р. про долучення до матеріалів справи інформації по оборотам по карткам (фірми).

Представник відповідача у судовому засіданні 19.10.2016р. проти позову заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 19.10.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

01 квітня 2014 року між ТОВ фірма «Монблан» (виконавець, позивач) та Донецьким державним університетом управління (замовник, відповідач) укладено договір на поставку паливо-мастильних матеріалів № 16/п, за умовами якого Виконавець зобовязався надати паливо-мастильні матеріали по смарт-картам, талонам або «обліковій заправній відомості» у термін та на умовах оговорених у договорі на усіх автозаправних станціях виконавця, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Панфілова,26; м. Донецьк, вул. М. Ульянової,62г; м. Донецьк, вул. Гірнича,56 а (р-н вокзалу); м. Донецьк, вул. Петровського,114а; траса Словянськ Маріуполь, м. Волноваха, Криниця; м. Макіївка, вул. Магістральна,22. (п. 1.1. договору).

Відповідно до умов п.1.2 договору найменування паливо-мастильних матеріалів, загальна кількість і вартість паливо-мастильних матеріалів, що є предметом договору, визначаються в розрахунковій накладній, яка складається на момент оформлення. Термін дії талонів три місяці з дати їх передачі виконавцем замовнику (дата накладної). Заправка автомобілів замовника за простроченими талонами не відбувається. Прострочені талони обмінюються у виконавця, при цьому вартість одного літра паливо-мастильних матеріалів встановлюється за діючою ціною на дату їх заміни.

У п. 1.3. договору передбачено, що видача талонів здійснюється виконавцем уповноваженій особі замовника по предявленню належним чином оформленого доручення і оформляється в розрахунковій та податковій накладній. Заправка автомобілів на АЗС замовника відбувається цілодобово.

Відповідно до умов п.1.4. договору у випадку загублення (втрати) замовником талонів, наслідки і відповідальність за можливе одержання по ним паливо-мастильних матеріалів третіми особами покладається на замовника.

Талон на відпуск паливно мастильних матеріалів дає замовникові право заправлення автомобілів цілодобово на будь-яких автозаправних станціях, що належить виконавцеві. Талон, за яким відпущені паливно мастильні матеріали залишається на АЗС (п. 1.6. договору).

Право власності на певну кількість палива переходить від виконавця до замовника з моменту підписання між сторонами розрахункових документів (розрахункової накладної). (п.1.7.договору)

Згідно п.2.1. договору ціни на відпуск паливо-мастильних матеріалів встановлюються Виконавцем на дату або момент поставки Замовнику і рівняються ціні реалізації на відповідну марку ПММ на АЗС, які входять у систему безготівкових розрахунків Виконавця, з урахуванням ПДВ і відображаються у розрахункових накладних.

Сума договору за умовами п.2.2. договору залежить від кількості паливо-мастильних матеріалів, вказаних в розрахунковій накладній та складає з ПДВ 57 525 грн.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються згідно розрахункових накладних на умовах відстрочки платежу від 5 банківських днів. У випадку затримки бюджетного фінансування, розрахунки за поставлені паливо-мастильні матеріали здійснюються протягом 7 банківських днів від дати одержання Замовником бюджетного фінансування закупівель на свій реєстраційний рахунок з резервного фонду. (п.3.3.договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Термін дії даного договору до 31.12.2014р. (п.п.5.1, 5.2 договору).

У матеріалах справи наявна специфікація до договору на поставку паливо-мастильних матеріалів № 16/п від 01.04.2014р., яка підписана та засвідчена печатками сторін та, в якій сторони узгодили найменування товару, його кількість та вартість, а саме: бензин А-92, 2 500 л, 31 625 грн.; бензин А-95, 2 000 л, 25 900 грн., а також загальну вартість товару 57 525 грн.

03.07.2014р. між сторонами підписана додаткова угода № 1 до договору № 16/п від 01.04.2014р., відповідно до умов якої сторони домовились збільшити суму договору на 42 152 грн. з ПДВ та викласти п.п. 2.2 розділу 2 «Ціна паливно мастильних матеріалів і сума договору» у наступній редакції: «Сума договору залежить від кількості паливно мастильних матеріалів, вказаних в розрахунковій накладній та складає 99 677 грн. з ПДВ».

На виконання вказаного договору позивач передав, а відповідач прийняв товар (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо) на загальну суму 99 677 грн., що підтверджується видатковою накладною № 62/03 від 09.04.2014р. на суму 57 525 грн. та видатковою накладною № 53/06 від 21.07.2014р. на суму 42 152 грн. (бензин А-92 в обсязі 2000л, бензин А-95 в обсязі 615л, дизельне паливо в обсязі 60л)

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженою особою відповідача ОСОБА_3, що підтверджується довіреностями на одержання товарно матеріальних цінностей № 16 від 09.04.2014р. та № 35 від 21.07.2014р., які, в свою чергу, підписані керівником та головним бухгалтером підприємства відповідача та засвідчені печаткою останнього.

Відповідач здійснив часткову оплату товару, одержаного за видатковою накладною № 62/03 від 09.04.2014р., в сумі 57 525 грн., про що свідчить виписка ПАТ «Банк «Юнісон» за 30.05.2014р.

За товар, одержаний за видатковою накладною № 53/06 від 21.07.2014р., відповідач оплату не здійснив, у звязку з чим позивач надіслав відповідачу вимогу від 04.12.2015р. № 140/12 про погашення заборгованості в розмірі 42 152 грн. Вказана вимога одержана відповідачем 08.12.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (номер відправлення 85 7), але залишена ним без відповіді та виконання.

04.02.2016р. позивач повторно надіслав відповідачу аналогічну за змістом вимогу № 14/02 разом з копіями договору № 16/п від 01.04.2014р., специфікації до договору, видаткових накладних № 53/06 від 21.07.2014р. та № 62/03 від 09.04.2014р., довіреностей № 35 від 21.07.2014р. та № 16 від 09.04.2014р., банківських виписок, що підтверджується описом до листа № 14/02 від 04.02.2016р. та повідомленням про вручення поштового відправлення (номер відправлення 85 9). Вказана вимога разом з документами одержані відповідачем 10.02.2016р., що також вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення (номер відправлення 85 9).

Між тим, відповідач відповіді на вимогу № 14/02 від 04.02.2016р. не надав та борг в розмірі 42 152 грн. не сплатив, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено судом, на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки паливно мастильних матеріалів № 16/п від 01.04.2014р., позивач поставив відповідачу товар, оплату якого відповідач зобовязався здійснити згідно розрахункових накладних на умовах відстрочки платежу від 5 банківських днів, а у випадку затримки бюджетного фінансування, розрахунки за поставлені паливо-мастильні матеріали здійснюються протягом 7 банківських днів від дати одержання замовником бюджетного фінансування закупівель на свій реєстраційний рахунок з резервного фонду.

Враховуючи те, що відповідач у справі є державним установою та, відповідно, використання товару, який переданий позивачем відповідачу на підставі договору № 16/п від 01.04.2014р. не повязано зі здійсненням підприємницької діяльності, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі продажу, а отже застосуванню підлягають положення глави 54 ЦК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а в силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Як вбачається з умов договору, здійснення розрахунків за поставлений товар проводиться згідно розрахункових накладних на умовах відстрочки платежу від 5 банківських днів, а у випадку затримки бюджетного фінансування, розрахунки за поставлені паливо-мастильні матеріали здійснюються протягом 7 банківських днів від дати одержання замовником бюджетного фінансування закупівель на свій реєстраційний рахунок з резервного фонду, тобто строк оплати товару у договорі не встановлений, а тому, враховуючи положення ст. 692 ЦК України, суд дійшов висновку, що оплата товару мала бути здійснена відповідачем після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

При цьому суд зазначає, що наявність у договорі умов щодо здійснення оплати товару у випадку затримки бюджетного фінансування протягом 7 банківських днів від дати одержання замовником бюджетного фінансування закупівель на свій реєстраційний рахунок з резервного фонду не звільняє відповідача від обовязку оплатити одержаний ним товар з огляду на положення ч.1. ст. 96, ст. ст. 525, 526, 617 ЦК України, ст. ст. 193, 218 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що відповідач не виконав свої зобовязання з оплати вартості товару, який поставлений позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору за видатковою накладною № 53/06 від 21.07.2014р. в сумі 42 152 грн.

Посилання відповідача на відсутність доказів що, підтверджують фактичну поставку паливно мастильних матеріалів по видатковій накладній № 56/03 від 21.07.2014р. на загальну суму 42 152 грн. спростовуються наявними в матеріалах справи інформаціями по оборотам по карткам (фірми), згідно з якими відповідачу видано талони на відпуск паливно-мастильних матеріалів та станом на 26.08.2014р. відпущено бензин А-92 в обсязі 2000л, бензин А-95 в обсязі 615л, а також станом на 13.09.2014р. відпущено дизельне паливо в обсязі 60л, а отже, позивач фактично передав відповідачу паливно-мастильні матеріали у обсягах, обумовлених сторонами у видатковій накладній № 56/03 від 21.07.2014р.

Посилання відповідача на наявність Сертифікату № 6695 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) судом до уваги не приймаються, оскільки зі змісту вказаного сертифікату вбачається, що Донецькою торгово промисловою палатою засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо неможливості виконання відповідачем обовязку платника податків, а саме сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених нормативно правовими актами Єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за липень 2014р. до 30.08.2014р., за серпень 2014р. до 30.09.2014р., а не щодо неможливості виконання зобовязань за договором поставки паливно мастильних матеріалів № 16/п від 01.04.2014р., а тому наявність вказаного Сертифікату не звільняє відповідача від виконання зобовязань за договором.

Посилання відповідача на те, що останній, навіть у разі встановлення факту порушення відповідачем договірного зобовязання, позбавлений був можливості виконати свій обовязок з оплати паливно мастильних матеріалів з огляду на положення Бюджетного кодексу України щодо заборони вчинення будь-яких фінансових операцій за минулий фінансовий період, судом до уваги не приймаються, оскільки такі обставини не є підставою для звільнення відповідача від виконання ним договірного зобовязання, порушення якого вище встановлено судом.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, а отже і їх задоволення в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору визначена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016р. мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378 грн.

Отже, розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 1 378 грн.

При поданні позовної заяви ТОВ фірма «Монблан» в якості підтвердження сплати судового збору надано платіжне доручення № 280 від 01.07.2016р. на суму 1 450 грн., що перевищує встановлений законом розмір судового збору на 72 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п.5.1 та п.5.2 Постанови пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Оскільки позивачем не подано відповідного клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 72 грн.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в розмірі 1 378 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Монблан» задовольнити.

2. Стягнути з Донецького державного університету управління (87513, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Карпинського, будинок 58, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Монблан» (85700, Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, траса Словянськ-Донецьк-Маріуполь 179км, торгівельно-дорожній сервіс на майданчику «Криниця», ) 42 152 (сорок дві тисячі сто пятдесят дві) грн. боргу, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 24 жовтня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва