ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Справа № 914/3277/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бонк Т.Б., Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від ТзОВ «Медсервіс-Галичина» - Гентош Р.Є.

від ФОП ОСОБА_3. (скаржника) - ОСОБА_4

від ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, б/н від 03 листопада 2016 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року (суддя Мазовіта А.Б.)

винесену за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 про заміну сторони на підставі ст.25 ГПК України

у справі №914/3277/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс-Галичина», м. Івано-Франківськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Львів

про стягнення 92 346,14 грн.

в с т а н о в и в :

20 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Господарського суду Львівської області з заявою (б/н від 20 вересня 2016 року) про заміну кредитора у зобов'язанні - Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс - Галичина» його правонаступником - ОСОБА_5, відповідно до договору про відступлення права вимоги №3 від 14 вересня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14 заяву ОСОБА_5 задоволено: замінено кредитора у зобов'язанні - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медсервіс - Галичина» на кредитора ОСОБА_5.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_5 набула прав кредитора до ФОП ОСОБА_3. на підставі договору про відступлення прав вимоги №3 від 14 вересня 2016 року. Зважаючи на наведене суд, керуючись ст.25 ГПК України, замінив сторону у зобов'язанні, а саме: кредитора ТзОВ «Медсервіс - Галичина» на ОСОБА_5.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14. Зокрема, зазначає, що шляхом укладення договору про відступлення прав вимоги його сторони фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним законодавством України. Поряд з тим, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про виникнення зобов'язання на підставі рішення суду та наказу, оскільки при розгляді справи по суті судом встановлено, що зобов'язання виникло між сторонами на підставі ст.1212 ЦК України, а уступка вимоги зобов'язань, що виникли на підставі ст.1212 ЦК України, чинним законодавством України не передбачена. Крім того, апелянт зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року по справі №914/3277/14 не підтверджено факту укладення між сторонами правочину, а навпаки, встановлено факт існування не договірного зобов'язання, яке виникло на підставі ст.1212 ЦК України.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2016 року відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги та зазначену вище апеляційну скаргу прийнято до провадження і призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.12.2016 року.

Ухвалою суду від 05.12.2016 року за заявою представників скаржника та заявника, продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів, а розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.12.2016 року.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 (б/н від 20 вересня 2016 року) про заміну кредитора у зобов'язанні. Також подав додаткові пояснення до апеляційної скарги (б/н від 19.12.2016 року), в яких зазначає, що відбулася уступка права вимоги за рішенням суду, що не передбачено чинним законодавством.

Представник ТзОВ «Медсервіс-Галичина» в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 02 грудня 2016 року). Зокрема, зазначає, що договір про відступлення права вимоги укладено між ТзОВ «Медсервіс-Галичина» та ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.512 ЦК України та ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зважаючи на те, що ТзОВ «Медсервіс-Галичина» перебуває в стані припинення, відтак, вважає, що кредитор підлягає заміні новим кредитором на підставі зазначеного договору.

Представник заявника - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги також заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 02.12.2016 року). Зокрема, зазначає, що між первісним кредитором ТзОВ «Медсервіс-Галичина» та новим кредитором ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ст.1212 ЦК України, а не за рішенням суду. Поряд з тим, вказує, що апеляційна скарга є безпідставною та подана скаржником з метою ухилення від виконання рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року, оскільки первісний кредитор - ТзОВ «Медсервіс-Галичина» перебуває у процедурі ліквідації, а у разі скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року, ФОП ОСОБА_3. зможе не виконувати свої зобов'язання про повернення коштів, присуджених до стягнення наведеним вище рішенням господарського суду. Також, представник ОСОБА_5 подав суду додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (б/н від 16 грудня 2016 року), в яких посилається на оглядовий лист Вищого господарського суду України №01-06/131/16 від 28.01.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням господарськими судами Закону України «Про виконавче провадження», яким підтверджує підставність та обґрунтованість подання своєї заяви про заміну кредитора у зобов'язанні, з метою подальшої заміни стягувача у виконавчому проваджені.

Суд, заслухавши пояснення представників скаржника, заявника та боржника, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області вiд 02 березня 2015 року по справі №914/3277/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс-Галичина» задоволено: присуджено до стягнення на користь останнього з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 92346,14 грн. - набутих без достатньої правової підстави, 1846,92 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3650,40 грн. - витрат на проведення судової експертизи.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2015 року по справі №914/3277/14 зазначене вище рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3. - без задоволення.

30 квітня 2015 року Господарським судом Львівської області видано наказ на виконання зазначених вище рішення та постанови у справі №914/3277/14.

02 лютого 2016 року головним державним виконавцем Залізничного відділу ДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №50030419) з виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/3277/14, виданого 21.04.2015 року про стягнення з ФОП ОСОБА_3. на користь 97843,46 грн.

Постановою головного державного виконавця Залізничного відділу ДВС Львівського МУЮ від 12 лютого 2016 року виконавче провадження за №50030419 приєднано до зведеного виконавчого провадження №50706632, в якому боржником виступає ОСОБА_3.

20 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Господарського суду Львівської області з заявою (б/н від 20 вересня 2016 року) про заміну кредитора у зобов'язанні - Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервіс - Галичина» його правонаступником - ОСОБА_5, відповідно до договору про відступлення права вимоги №3 від 14 вересня 2016 року. У заяві ОСОБА_5 посилається на ст.25 ГПК України та ст.ст.512, 516 ЦК України.

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14 заяву ОСОБА_5 задоволено. Суд, посилаючись на ст.ст.25, 86 ГПК України, замінив кредитора у зобов'язанні - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медсервіс - Галичина» на кредитора ОСОБА_5 (арк. справи 108 том ІІ).

Проте, колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується, з огляду на наступне:

Питання щодо заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується лише судом у порядку, передбаченому статтею 25 ГПК України.

Так, відповідно до ст.25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Таким чином, правонаступництво є можливим на будь-якій стадії процесу. Це означає, що заміна сторони її правонаступником допускається як у суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному чи касаційному порядку, а також на стадії виконання судового рішення.

Оскільки розгляд справи завершено, а виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах, визначених ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Так, частиною п'ятою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент звернення заявника до суду) визначено, що у разі вибуття однієї зі сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У пункті 6-1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» роз'яснено, що ГПК не передбачено порядку розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Однак з огляду на приписи частини першої статті 25 цього Кодексу та частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» розгляд відповідних заяв, поданих у справах зі спорів, що вирішувалися господарським судом, належить до повноважень названого суду.

У відповідності до п.2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 та зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802 (в редакції, чинній на момент звернення заявника до суду), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Згідно з п.2.14 вказаної Інструкції правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

З наведених вище положень вбачається, що заміна сторони можлива на будь-якій стадії судового процесу у відповідності до ст.25 ГПК України, в тому числі, на будь-якій стадії виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (ч.5 ст.8).

Колегією суддів встановлено, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, задовольнивши заяву ОСОБА_5, пославшись на ст.25 ГПК України, замінив кредитора у зобов'язанні.

Слід зазначити, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину, а заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

З наведених вище положень законодавства вбачається, що факт заміни кредитора у зобов'язанні пов'язується, зокрема, з укладенням між сторонами договору про відступлення права вимоги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що звернення особи, яка не була учасником судового процесу (ОСОБА_5.) до місцевого господарського суду із заявою про заміну кредитора у зобов'язанні в межах справи №914/3277/14, фактично є новим позовом та суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу, оскільки, звертаючись із заявою (б/н від 20.09.2016 року) ОСОБА_5 не просить суд замінити сторону у справі №914/3277/14 (ст.25 ГПК України) чи сторону виконавчого провадження (ч.5 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження»), а просить суд замінити кредитора у зобов'язанні, у зв'язку з укладенням між сторонами договору про відступлення права вимоги, який фактично є договором купівлі-продажу Лоту №5: право вимоги боргу (дебіторська заборгованість), боржник - ФОП ОСОБА_3; сума боргу 97 843,46 грн.; рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року по справі №914/3277/14.

Щодо поданих представником заявника додаткових пояснень до відзиву на апеляційну скаргу (б/н від 16 грудня 2016 року), в яких заявник посилається на п.1 оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/131/16 від 28.01.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням господарськими судами Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що заява про заміну кредитора подана ним з метою подальшої заміни сторони у виконавчому провадженні, колегія суддів зазначає наступне:

У п.1 (абз.12) зазначеного вище листа роз'яснено, що під час укладення спірного правочину позивач та відповідач без заміни кредитора у зобов'язанні замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, не врахувавши, що заміна стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору чинним законодавством не передбачена.

В той час такий висновок суду не свідчить про можливість заміни кредитора у зобов'язанні, шляхом звернення до суду та винесення судом відповідної ухвали в межах вже розглянутої справи, за результатами якої винесено судове рішення, яке перебуває на виконанні у органах виконання рішень. Дане питання може бути врегульоване сторонами в договірному порядку, з урахуванням положень ст.ст.512-514 ЦК України.

Зважаючи на все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_5 та замінюючи кредитора у зобов'язанні, порушено вимоги Господарського процесуального кодексу України, не враховано, що можливість заміни сторони пов'язується з наявністю відкритого провадження (у суді першої інстанції, апеляційного, касаційного - на підставі ст.25 ГПК України; чи виконавчого - на підставі ч.5 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на момент звернення заявника до суду), в той час Господарським процесуальним кодексом не передбачено можливості заміни кредитора у зобов'язанні в межах справи, за результатами розгляду якої вже винесено рішення, з виконання якого відкрито виконавче провадження. Наведене слугує підставою для скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14.

Відповідно до ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 103 ГПК України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3, скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14 та відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 (б/н від 20 вересня 2016 року) про заміну кредитора у зобов'язанні.

Щодо можливості оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14, колегія суддів зазначає наступне:

У п.10 (абз.1) постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17 травня 2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що наслідки подання апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, визначено частиною другою статті 106 ГПК. У разі помилкового прийняття апеляційним господарським судом до провадження скарги на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, таке провадження підлягає припиненню на підставі статті 80 та частин першої і другої статті 106 ГПК. Однак якщо ухвали місцевого господарського суду за приписами процесуального закону неможливо оскаржити одночасно з оскарженням рішення господарського суду (зокрема йдеться про ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження), то такі ухвали, в тому числі й про відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій, можуть бути переглянуті в апеляційному порядку.

Зважаючи на наведене, з огляду на неможливість оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14 одночасно з оскарженням рішення в даній справі, колегія суддів вважає, що така ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку.

Щодо судового збору:

Враховуючи задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, зважаючи на положення ст.49 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з заявника - ОСОБА_5 на користь скаржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 1378 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року у справі №914/3277/14 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про заміну кредитора (б/н від 20 вересня 2016 року).

Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, і.к. НОМЕР_2) 1378,00 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/3277/14 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 21.12.2016 року.

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бонк Т.Б.

Кравчук Н.М.