РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016Справа №910/15839/16

За позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

До відповідача житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4»

Про стягнення 5735,14 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Дацюк І.І. (за дов.)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» про стягнення за договором № 411-Д на надання послуг диспетчерського зв'язку будинку від 06.10.2010 5735,14 грн., з яких: 3347,28 грн. боргу, 305,11 грн. трьох процентів річних, 2082,75 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач несвоєчасно і в не повному обсязі здійснював платежі за договором.

Суд своєю ухвалою від 31.08.2016 порушив провадження у справі № 910/15839/16, розгляд справи призначив на 19.09.2016.

У зв'язку з неприбуттям в судове засідання представників сторін суд відклав розгляд справи до 06.10.2016.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі з огляду на таке:

- позивач не підтвердив надання послуг, оскільки сторони не підписували акти виконаних робіт чи наданих послуг;

- послуги надавались не належним чином;

- позивач не надав доказів отримання відповідачем платіжних вимог-доручень;

- наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків не підписаний уповноваженими представниками позивача;

- заборгованість за період з липня 2012 по березень 2013 в розмірі 1301,70 грн. знаходиться поза межами позовної давності;

- 01.03.2008 відповідач та Дирекція з управління та обслуговування житлового і не житлового фонду Дніпровської районної в м. Києві ради уклали договір про надання послуг диспетчерського зв'язку будинку № 411-59Д з вартістю послуг 104,60 грн., який, на думку відповідача, продовжував діяти з 01.03.2010 по 28.02.2011, тобто в період з 01.10.2010 по 28.02.2011 діяло два договори з різною вартістю надання послуг.

Суд відклав розгляд справи до 17.10.2016 та витребував у відповідача докази, які підтверджують отримання диспетчерських послуг у іншої особи у спірний період та їх оплати.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив.

17.10.2016 суд продовжив строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи до 03.11.2016.

Представники відповідача в судове засідання не прибули.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.10.2010 комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (виконавець) та житлово-будівельний кооператив «Харчовик-4» (замовник) уклали договір № 411-Д на надання послуг диспетчерського зв'язку будинку (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання щодо надання послуг диспетчерського зв'язку по житловому будинку про проспекту Ватутіна, 26 (11-13 під) в м. Києві шляхом цілодобового прийому диспетчером ЖРЕО-411 сигналів мешканців про несправність ліфту, а також про перебування в ньому людей при його незапланованій зупинці, та передачі даної інформації диспетчеру аварійної служби обслуговуючої організації ліфтів «ОТІС», а відповідач у відповідності до даного Договору (п. 1.2) зобов'язався прийняти послуги та їх оплатити.

Згідно з додатком № 1 до Договору загальна площа будинку з урахуванням лоджій та балконів (без першого поверху) по бульвару Ватутіна, 26 (11-13 під) в м. Києві становить 5811,20 м.кв.. Вартість надання послуги диспетчерського зв'язку з розрахунку на 1 м.кв. площі 5811,20м. кв.х0,032 грн.=185,96 грн. на місяць.

Плата за надані послуги вноситься на поточний рахунок підприємства позивача (представником замовника) з власної ініціативи до 10 числа поточного місяця, який йде за місяцем в якому позивачем надавались послуги. Замовник повинен з'явитися за юридичною адресою виконавця та отримати платіжну вимогу для оплати за надану послугу та сплатити не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця (п. 4.3 Договору).

Таким чином сторони визначили розмір щомісячного платежу за надані послуги, який (платіж) відповідач сплачує на підставі самостійно отриманої у позивача платіжної вимоги. При цьому сторони не погоджували укладення будь-яких актів.

В силу ст. 33 ГПК України доведення обставин, які свідчать про неналежне надання послуг позивачем та про отримання диспетчерських послуг у іншої особи у період з 01.07.2012 по 31.12.2013, покладено на відповідача.

Відповідач відповідних доказів суду не надав.

Отже, відповідач за період з 01.07.2012 по 31.12.2013 заборгував позивачеві 3347,28 грн. (185,96х18 місяців).

Станом на день розгляду справи відповідач не сплатив 3347,28 грн..

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 3347,28 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Водночас, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог за період з липня 2012 року по березень 2013 року.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки позов подано 29.08.2016 вимоги про стягнення 1673,64 грн. за період з липня 2012 року по березень 2013 року знаходяться поза межами позовної давності.

Виходячи з того, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України), вимога про стягнення заборгованості у розмірі 1673,64 грн. за період з липня 2012 року по березень 2013 року, задоволенню не підлягає.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги про стягнення 1673,64 грн. боргу за період з квітня по грудень 2013 року, у стягненні 1673,64 грн. боргу за період з липня 2012 року по березень 2013 року суд відмовляє.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу статті 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду, до стягнення з відповідача підлягає 134,14 грн. трьох процентів річних та 1382,89 грн. інфляційних. У стягненні 170,97 грн. трьох процентів річних та 699,86 грн. інфляційних судом відмовлено.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 1673,64 грн. боргу, 134,14 грн. трьох процентів річних та 1382,89 грн. інфляційних, а загалом 3190,67 грн.. В іншій частині позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з житлово-будівельного кооперативу «Харчовик-4» (вул. Генерала Ватутіна, 26, м. Київ, 02183, код 22908711) на користь комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (вул. Челябінська, 9 літ. «Г», м. Київ, 02002, код 03366612) 1673,64 грн. боргу, 134,14 грн. трьох процентів річних, 1382,89 грн. інфляційних, 766,63 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 20.12.2016

Суддя С. А. Ковтун