ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.2016 Справа №905/2754/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спелеосанаторій "Соляна Симфонія"

про стягнення суми основного боргу у розмірі 89091,73грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№юр/3 від 15.03.2016,

від відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спелеосанаторій "Соляна Симфонія" про стягнення суми основного боргу у розмірі 100091,73грн.

Правовою підставою позову представник позивача під час розгляду справи вважає норми статей 11, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 175, 193, 275 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушені умови договору постачання теплової енергії від 01.10.2007 №1063 в частині своєчасності та повної оплати одержаної теплової енергії за період з березень 2015 року, листопад 2015 року, грудень 2015 року, лютий 2016 року. Внаслідок чого, основна сума заборгованості відповідача за надані послуги з теплопостачання становить 100091,73грн.

11.11.2016 представник позивача через канцелярію суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у звязку з тим, що відповідач сплатив 12.10.2016 суму у розмірі 5000грн. В докази чого надав копію банківської виписки.

З огляду на що просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 95091,73грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог не позбавлений права знов звернутися до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, підписаною уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою. Заява про зменшення позовних вимог підписана уповноваженою особою у зв'язку з чим судом дана прийнята.

15.11.2016 на електрону адресу суду від представника відповідача надійшло супровідним листом клопотання, в якому останній просив продовжити строк вирішення спору та надати можливість відповідачу на правовий захист.

Ухвалою господарського суду від 15.11.2016 на підставі ст.69 ГПК України за клопотанням відповідача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів.

07.12.2016 представник позивача через канцелярію суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у звязку зі сплатою відповідачем 10.11.2016 частково суму боргу у розмірі 3000грн., що підтверджується банківською випискою.

З огляду на що просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 92091,73грн.

Заява про зменшення позовних вимог підписана уповноваженою особою у зв'язку з чим судом дана прийнята.

07.12.2016 представник позивача через канцелярію суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у звязку зі сплатою відповідачем 10.11.2016 частково суму боргу у розмірі 3000грн., що підтверджується банківською випискою.

З огляду на що просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 89091,73грн. за період листопад 2015 року та грудень 2015 року.

Заява про зменшення позовних вимог підписана уповноваженою особою у зв'язку з чим судом дана прийнята.

08.12.2016 на електрону адресу суду від представника відповідача надійшов супровідним листом відзив на позовну заяву, в якому не визнав позовні вимоги.

Представник позивача у судове засідання зявився, надав через канцелярію суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у звязку зі сплатою відповідачем 07.12.2016 частково суму боргу у розмірі 3000грн., що підтверджується банківською випискою.

З огляду на що просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 92091,73грн.

Заява про зменшення позовних вимог прийнята судом.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-Енергія" (далі - енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю Спелеосанаторій "Соляна Симфонія" (далі - споживач) укладений договір про постачання теплової енергії №1063 (надалі по тексту договір).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи Протоколу №1 від 18.02.2016 зборів учасників товариства та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-енергія" перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмут-Енергія" про що реєстраційним органом внесений відповідний запис.

Крім того, у Додатковій угоді до договору від 20.04.2016 сторони підтверджують зміну назви виконавця за договором, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-енергія" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмут-Енергія".

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що належним позивачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмут-Енергія".

Відповідно до розділу 1 договору енергопостачальна організація приймає на себе зобовязання поставити споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води у необхідних йому обсягах для обєктів, перерахованих у додатку №1 до договору опалюваною площею 2466,50кв.м, а споживач зобовязується сплачувати отриману теплову енергію за установленими тарифами в строки, передбачені цим договором.

За умовами п. 2.1 договору теплова енергія, що постачається споживачу у вигляді гарячої води в обсягах зазначених у Додатку №2, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно із додатком №1 до договору обєкт, що опалюється знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Маяковського, 7, загальна площа 2466,50кв.м.

Сторонами неодноразово підписувались додаткові угоди до Договору, якими вносились зміни до Договору.

Відповідно до п.1.3 договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 01.12.2014 тариф на теплову енергію складає: тариф на теплову енергію за 1 Гкал 1173,81грн. без ПДВ, з ПДВ 1408,57грн.; гаряча вода за 1Гкал 1173,81грн. без ПДВ, з ПДВ 1408,57грн.

Відповідно до Додаткової угоди від 14.10.2011 до договору сторони внесли зміни до п. 6.1: "Облік теплової енергії здійснюється за допомогою приладів обліку. За відсутністю приладів обліку або їх несправності, кількість теплової енергії, поставленої споживачу, в порядку виключення, визначається виконавцем (енергопостачальною організацією) розрахунковим способом, відповідно до теплового навантаження (додаток №2), (згідно Порядку, зазначеного «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідводу», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та "Правилами користування теплової енергії", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198". При цьому розрахункова кількість тепла не оспорюється.

Відповідно до Додаткової угоди від 22.02.2011 до договору сторони внесли зміни до п. 6.1: "Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється в грошовій формі у відповідності з встановленими тарифами (цінами), згідно діючого законодавства України. У випадку зміни тарифів (цін) на теплову енергію сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами (цінами) з дати їх набрання законної сили".

Згідно п.6.3 договору в редакції Додаткової угоди від 05.01.2009 оплату за послуги, які надає енергопостачальна організація, споживач проводить щомісячно згідно платіжних документів, що предявляються енергопостачальною організацією в порядку, передбаченому законодавством України протягом 3 банківських днів після їх предявлення. Оплата здійснюється в порядку передоплати за кожний місяць опалювального періоду на підставі рахунку енергопостачальної організації. Споживач гарантує 100% відщкодуування витрат за наданні послуги".

Додатковою угодою до договору від 20.04.2016 сторони доповнили п.6.3.договору наступним змістом: "Рахунок є одночасно актом прийому-передачі теплової енергії за відповідний розрахунковий період".

Договір вступає в силу з дня його підписання та діє до 31.04.2010. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодна зі сторін письмово не заявить про його припинення (п.11.1, п. 11.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 05.02.2009).

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії Договору не надано. Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення дії Договору, суд приходить до висновку, що строк дії Договору неодноразово було продовжено на наступний термін та у заявлений до стягнення період Договір був чинним.

На виконання умов договору, позивачем у період з березень 2015 року, листопад грудень 2015 року, лютий 2016 року подано теплову енергію до об'єкту відповідача, що підтверджується актами на включення та відключення опалення, копії яких міститься в матеріалах справи.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єктам споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були складені рахунки №10630315 від 31.03.2015 на суму 67329,35грн., №10631115 від 30.11.2015 на суму 43968,92грн., №10631215 від 31.12.2015 на суму 48248,42грн., №10630216 від 29.02.2015 на суму 44646,96грн., №10630316 від 31.03.2015 на суму 39686,18грн., №10630416 від 30.04.2016 на суму 8498,98грн. На вказаних рахунках міститься підпис представника відповідача про їх отримання.

Факт отримання теплової енергії відповідачем підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі теплової енергії від 31.03.2015 на суму 67329,35грн., від 30.11.2015 на суму 43968,92грн., від 31.12.2015 на суму 48248,42грн., від 29.02.2015 на суму 44646,96грн., від 31.03.2016 на суму 39686,18грн., від 30.04.2016 на суму 8498,98грн., які підписані останнім без зауважень.

З урахуванням часткових оплат, сума боргу за березень 2015 року, листопад 2015 року, грудень 2015 року, лютий 2016 року становить 89091,73грн.

Згідно із статтею 3 Закону України Про теплопостачання , відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачає, що відношення між учасниками договірних відношень у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних началах.

В свою чергу, ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України закріплює, що відпуск теплової енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.05 №630.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона, постачальник, зобов'язується надавати другій стороні, споживачеві, абонентові, енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(дату).

Статтею 275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги щодо стягнення суми боргу в розмірі 89091,73грн. підлягають задоволенню. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судові витрати, пропорційно відношенню розміру задоволених вимог до розміру первісних, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю Спелеосанаторій "Соляна Симфонія" про стягнення суми основного боргу у розмірі 89091,73грн., задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спелеосанаторій "Соляна Симфонія" (83048, Донецька область, м. Донецьк, проспект Тітова, буд.15, офіс 227; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмут-Енергія" (84500, Донецька область, м. Бахмут вул. Зелена, 41, р/р 4597 в АТ "Ощадбанк", МФО 335106, ) основного боргу у розмірі 89091,73грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1501,39грн.

У судовому засіданні 08 грудня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 13 грудня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява