РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016Справа №910/21002/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про визнання відсутнім права

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Ярмоленко Є.П. - представник за довіреністю № 1 від 04.01.2016;

від відповідача: Собко О.В. - представник за довіреністю № 2-42д від 08.12.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.11.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про визнання відсутнім права.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що відповідач всупереч умовам договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 не передав позивачу обсяги природного газу, нафти та газового конденсату, видобутих в жовтні 2016 року зі свердловин, що є об'єктами спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, та не передав позивачу відповідні підписані з боку відповідача акти приймання-передачі вуглеводнів відповідно до умов даного договору №УГВ2949/06-11, окрім одного акту за жовтень 2016 року від 31.10.2016. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд визнати відсутнім право Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на односторонню відмову від виконання договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», природного газу, газового конденсату та нафти.

Разом з позовом позивачем було подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до якої позивач просив суд заборонити Публічному акціонерному товариству «Укргазвидобування» вчиняти будь-які дії, направлені на припинення передання природного газу, нафти та газового конденсату Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», які останнє отримує на підставі договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 порушено провадження у справі № 910/21002/16 та розгляд справи призначено на 09.12.2016.

У судовому засіданні представником відповідача подано додаткові документи та відзив на позов із викладеними запереченнями проти позовних вимог з тих підстав, що позивач не виконує своїх обов'язків за договором №3 про спільну діяльність, оскільки у провадженні господарських судів перебувають справи щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Карпатигаз» за договорами, укладеними останнім як оператором спільної діяльності, у зв'язку з чим відповідач зупинив виконання договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 зі свого боку. Також відповідач зазначає про обрання позивачем неналежного способу захисту цивільного права та інтересу, який не передбачено Цивільним кодексом України. За наведених обставин, відповідач просить суд відмовити в позові.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2016 розгляд справи відкладено на 19.12.2016.

У судовому засіданні 19.12.2016 представник відповідача подав суду додаткові документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 розгляд справи відкладено на 23.12.2016 з огляду на неявку представника позивача у судове засідання та необхідність подання доказів у справі.

У судове засідання 23.12.2016 з'явились представники позивача та відповідача. Позивач підтримав позов та заяву про забезпечення позову, а також подав додаткові документи по справі, відповідач заперечив проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, судом відмовлено в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Суд зазначає, що рішення суду про визнання відсутнім права не передбачає стадію виконання такого рішення суду, в той час як інститут забезпечення позову, виходячи з положень ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, застосовується у випадку можливого виникнення труднощів на стадії виконання рішення суду.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, у зв'язку з чим в її задоволенні судом відмовлено.

У судовому засіданні 23.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2002 між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» було укладено договір №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи (далі - Договір про спільну діяльність) (копія договору подана 19.12.2016).

25.02.2011 між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (учасник 1), Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (учасник 2) та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (учасник 3) було укладено додаткову угоду №4 до договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи, відповідно до якої було вирішено залучити до спільної діяльності та включити до складу учасників договору компанію Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (копія додаткової угоди подана 19.12.2016).

Відповідно до п. 2.1. Договору про спільну діяльність в редакції Додаткової угоди №4, учасники зобов'язуються спільно діяти без утворення юридичної особи для досягнення мети, а саме збільшення видобутку вуглеводнів на ліцензійних ділянках учасника 1 за рахунок підвищення ступеню вилучення, залучення до розробки недренованих або нових запасів, проведення робіт з поліпшення інфраструктури учасника 1, капітального ремонту та відновлення свердловин учасника 1, буріння нових свердловин, удосконалення процесів видобутку, підготовки, транспортування та поглиблення переробки вуглеводнів з метою отримання прибутку. Учасники домовились, що спільна діяльність може здійснювати будь-яку господарську діяльність, не заборонену законодавством України з метою отримання прибутку.

За змістом п.п. 6.2.7., 6.2.8. Договору про спільну діяльність в редакції Додаткової угоди №4, учасник 2 зобов'язується здійснювати поточне керівництво спільною діяльністю та представництво перед третіми особами від імені учасників в межах спільної діяльності; укладати від імені спільної діяльності угоди на реалізацію вуглеводнів, видобутих в результаті спільної діяльності за цінами, попередньо затвердженими рішенням Комітету з Управління.

Умовами п. 7.9. Договору про спільну діяльність в редакції Додаткової угоди №4 передбачено, що поточне керівництво спільною діяльністю, ведення окремого бухгалтерського обліку та представництво інтересів учасників за цим договором перед третіми особами в межах спільної діяльності доручається оператору, функції якого покладені на учасника 2 (позивач).

21.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (учасник 1), Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (учасник 2) та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (учасник 3) було укладено додаткову угоду №6 до договору №3 про спільну діяльність без створення юридичної особи, відповідно до якої по тексту договору найменування Дочірня компанія «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» замінено найменуванням Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (копія додаткової угоди подана 19.12.2016).

Так, судом встановлено, що відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 13.06.2016 №38, товариство створене внаслідок реорганізації Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» шляхом перетворення в акціонерне товариство та є правонаступником всіх її майнових та немайнових прав та обов'язків (копія статуту долучена до відзиву відповідача).

Дослідивши зміст укладеного договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, з урахуванням додаткових угод про внесення змін і доповнень до нього, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність.

Відповідно до ст.ст. 1130, 1131 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Судом встановлено, що 20.04.2011 між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (виконавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (замовник, позивач) як оператором спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», було укладено договір №УГВ2949/06-11 на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату, відповідно до якого виконавець надає замовнику на відремонтованих, відновлених або нових свердловинах, які є об'єктами спільної діяльності за договором №3, послуги по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату замовника та передає замовнику обсяг товарного природного газу, нафти та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5. цього договору (п. 1.1.1. Договору №УГВ2949/06-11).

Згідно з п. 1.1.2. Договору №УГВ2949/06-11 виконавець надає замовнику на родовищах, облаштованих компресорними станціями (установками), за рахунок спільної діяльності за Договором №3 послуги по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату замовника, видобутого за допомогою компресорних станцій (установок) та передає замовнику обсяг товарного природного газу та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5. цього договору.

Як передбачено п. 3.1. Договору №УГВ2949/06-11 в редакції додаткової угоди №3 від 27.10.2015, вартість всіх видів послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню вуглеводнів визначена Протоколом узгодження договірної ціни, що є додатком №1 до додаткової угоди №3 від 27.10.2015, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору №УГВ2949/06-11, на підставі актів приймання-передачі вуглеводнів, які складаються сторонами на пунктах поставки вуглеводнів, виконавець складає та разом із замовником підписують акти приймання-передачі наданих послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, газового конденсату та нафти не пізніше п'ятого робочого дня місяця, наступного за звітним.

Оплата за послуги здійснюється шляхом передоплати у розмірі 25% від вартості фактично наданих послуг за попередній місяць до 20 числа поточного місяця на підставі наданого оригіналу рахунку-фактури та сплати решти суми по факту надання послуг після підписання відповідних актів приймання-передачі наданих послуг до 20 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг (п. 4.2. Договору №УГВ2949/06-11 в редакції додаткової угоди №2 від 31.03.2015).

Пунктом 5.1. Договору №УГВ2949/06-11 передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та діє до припинення дії договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Судом встановлено, що 27.10.2016 сторонами було погоджено Протокол узгодження договірної ціни, який є додатком №1 до договору №УГВ2949/06-11, відповідно до якого вартість послуг з видобутку, збору, підготовки та транспортування природного газу (подача 1 тис. м3 газу) - 531,42 грн.; послуг з видобутку, збору, підготовки, транспортування та компремування природного газу, який безпосередньо після ДКС транспортується в магістральні газопроводи (подача 1 тис. м3 газу), - 793,50 грн.; послуг з видобутку, збору, підготовки та транспортування нафти та газового конденсату (подача 1 т. конденсату та нафти) - 1062,78грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору №УГВ2949/06-11 на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату від 20.04.2011, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, умовами договору №УГВ2949/06-11 на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату від 20.04.2011передбачено обов'язок відповідача надавати послуги з видобутку, збору, підготовки та транспортування природного газу, нафти та газового конденсату (акти приймання-передачі послуг) та передати позивачу газ, нафту та газовий конденсат (акти приймання-передачі вуглеводнів).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт №10/16-1 приймання-передачі наданих послуг за жовтень 2016 року по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу (без компримування) обсягом 23833,466 тис. куб.м. на загальну суму 12665580,50 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт №10/16-2 приймання-передачі наданих послуг за жовтень 2016 року по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу (з урахуванням компримування) обсягом 887,954 тис.куб.м. на загальну суму 704591,50 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт №10/16-3 приймання-передачі наданих послуг за жовтень 2016 року по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню газового конденсату за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню газового конденсату обсягом 871,565 тонн на загальну суму 926281,86 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу обсягом 27312,213 тис.куб.м. на загальну суму 14514256,23 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню газового конденсату обсягом 1866,235 тонн на загальну суму 1989880,19 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню нафти обсягом 368,020 тонн на загальну суму 411933,53 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу обсягом 4085,219 тис.куб.м. на загальну суму 2170967,08 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню нафти із свердловини №6 Битків-Бабченського родовища обсягом 4,930 тонн на загальну суму 5239,51 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Судом встановлено, що 31.10.2016 сторонами складено акт прийому-передачі газового конденсату та нафти за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого видобуто, зібрано та підготовлено 871,565 тонн, передано сировини для транспортування - 917,169 тонн (копія акту долучена до позову).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач всупереч умовам договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 не передав позивачу обсяги природного газу, нафти та газового конденсату, видобутих в жовтні 2016 року зі свердловин, що є об'єктами спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, та не передав позивачу відповідні підписані з боку відповідача акти приймання-передачі вуглеводнів відповідно до умов даного договору №УГВ2949/06-11, окрім одного акту за жовтень 2016 року від 31.10.2016. Так, у підтвердження обставин щодо наявності у відповідача намірів неналежного виконання зобов'язань за договором №УГВ2949/06-11 позивач посилається на розпорядження Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» №240-р від 16.11.2016 «Щодо припинення передачі вуглеводнів».

З огляду на вищенаведене, позивач просить суд визнати відсутнім право Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на односторонню відмову від виконання договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», природного газу, газового конденсату та нафти.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 10.06.2002 між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» було укладено договір №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи (далі - Договір про спільну діяльність) (копія договору подана 19.12.2016).

Як встановлено судом, 25.02.2011 між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (учасник 1), Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (учасник 2) та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (учасник 3) було укладено додаткову угоду №4 до договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи, відповідно до якої було вирішено залучити до спільної діяльності та включити до складу учасників договору компанію Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (копія додаткової угоди подана 19.12.2016).

Як встановлено судом, відповідно до п. 2.1. Договору про спільну діяльність в редакції Додаткової угоди №4, учасники зобов'язуються спільно діяти без утворення юридичної особи для досягнення мети, а саме збільшення видобутку вуглеводнів на ліцензійних ділянках учасника 1 за рахунок підвищення ступеню вилучення, залучення до розробки недренованих або нових запасів, проведення робіт з поліпшення інфраструктури учасника 1, капітального ремонту та відновлення свердловин учасника 1, буріння нових свердловин, удосконалення процесів видобутку, підготовки, транспортування та поглиблення переробки вуглеводнів з метою отримання прибутку. Учасники домовились, що спільна діяльність може здійснювати будь-яку господарську діяльність, не заборонену законодавством України з метою отримання прибутку.

За змістом п.п. 6.2.7., 6.2.8. Договору про спільну діяльність в редакції Додаткової угоди №4, учасник 2 зобов'язується здійснювати поточне керівництво спільною діяльністю та представництво перед третіми особами від імені учасників в межах спільної діяльності; укладати від імені спільної діяльності угоди на реалізацію вуглеводнів, видобутих в результаті спільної діяльності за цінами, попередньо затвердженими рішенням Комітету з Управління.

Умовами п. 7.9. Договору про спільну діяльність в редакції Додаткової угоди №4 передбачено, що поточне керівництво спільною діяльністю, ведення окремого бухгалтерського обліку та представництво інтересів учасників за цим договором перед третіми особами в межах спільної діяльності доручається оператору, функції якого покладені на учасника 2 (позивач).

За змістом ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач як оператор спільної діяльності в силу умов Договору про спільну діяльність отримав право представництва інтересів Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» та компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) в межах спільної діяльності, зміст якої визначено п. 2.1. Договору про спільну діяльність в редакції Додаткової угоди №4.

Як встановлено судом, на виконання 2.1. Договору про спільну діяльність, 20.04.2011 між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (виконавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (замовник, позивач) як оператором спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», було укладено договір №УГВ2949/06-11 на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату, відповідно до якого виконавець надає замовнику на відремонтованих, відновлених або нових свердловинах, які є об'єктами спільної діяльності за договором №3, послуги по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату замовника та передає замовнику обсяг товарного природного газу, нафти та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5. цього договору (п. 1.1.1. Договору №УГВ2949/06-11).

Згідно з п. 1.1.2. Договору №УГВ2949/06-11 виконавець надає замовнику на родовищах, облаштованих компресорними станціями (установками), за рахунок спільної діяльності за Договором №3 послуги по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату замовника, видобутого за допомогою компресорних станцій (установок) та передає замовнику обсяг товарного природного газу та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5. цього договору.

Як передбачено п. 3.1. Договору №УГВ2949/06-11 в редакції додаткової угоди №3 від 27.10.2015, вартість всіх видів послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню вуглеводнів визначена Протоколом узгодження договірної ціни, що є додатком №1 до додаткової угоди №3 від 27.10.2015, що є невід'ємною частиною договору.

Як встановлено судом, 27.10.2016 сторонами було погоджено Протокол узгодження договірної ціни, який є додатком №1 до договору №УГВ2949/06-11, відповідно до якого вартість послуг з видобутку, збору, підготовки та транспортування природного газу (подача 1 тис. м3 газу) - 531,42 грн.; послуг з видобутку, збору, підготовки, транспортування та компремування природного газу, який безпосередньо після ДКС транспортується в магістральні газопроводи (подача 1 тис. м3 газу), - 793,50 грн.; послуг з видобутку, збору, підготовки та транспортування нафти та газового конденсату (подача 1 т. конденсату та нафти) - 1062,78грн.

Як встановлено судом, відповідно до п. 4.1. Договору №УГВ2949/06-11, на підставі актів приймання-передачі вуглеводнів, які складаються сторонами на пунктах поставки вуглеводнів, виконавець складає та разом із замовником підписують акти приймання-передачі наданих послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, газового конденсату та нафти не пізніше п'ятого робочого дня місяця, наступного за звітним.

Так, наведені умови Договору №УГВ2949/06-11 дають підстави для висновку, що сторонами погоджено такий порядок надання послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату, відповідно до якого виконавець, який, власне, здійснює надання послуг, що є предметом договору, складає та передає замовнику для підписання акт приймання-передачі вуглеводнів, які є об'єктами видобутку, збору, підготовки та транспортування, після чого сторонами підписуються акти приймання-передачі наданих послуг з видобутку, збору, підготовки та транспортування.

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт №10/16-1 приймання-передачі наданих послуг за жовтень 2016 року по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу (без компримування) обсягом 23833,466 тис. куб.м. на загальну суму 12665580,50 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт №10/16-2 приймання-передачі наданих послуг за жовтень 2016 року по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу (з урахуванням компримування) обсягом 887,954 тис.куб.м. на загальну суму 704591,50 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт №10/16-3 приймання-передачі наданих послуг за жовтень 2016 року по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню газового конденсату за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню газового конденсату обсягом 871,565 тонн на загальну суму 926281,86 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу обсягом 27312,213 тис.куб.м. на загальну суму 14514256,23 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню газового конденсату обсягом 1866,235 тонн на загальну суму 1989880,19 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню нафти обсягом 368,020 тонн на загальну суму 411933,53 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу обсягом 4085,219 тис.куб.м. на загальну суму 2170967,08 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт надання послуг за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого виконавцем (відповідачем) надано послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню нафти із свердловини №6 Битків-Бабченського родовища обсягом 4,930 тонн на загальну суму 5239,51 грн. з ПДВ (копія акту долучена до позову).

Таким чином, наведені акти за жовтень 2016 року є актами приймання-передачі наданих послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, газового конденсату та нафти в розумінні умов Договору №УГВ2949/06-11, проте, як встановлено судом, разом з актами приймання-передачі послуг умовами договору передбачено складання і актів приймання-передачі вуглеводнів.

Так, як встановлено судом, 31.10.2016 сторонами складено акт прийому-передачі газового конденсату та нафти за жовтень 2016 року за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, відповідно до якого видобуто, зібрано та підготовлено 871,565 тонн, передано сировини для транспортування - 917,169 тонн (копія акту долучена до позову).

Суд зазначає, що будь-яких інших актів приймання-передачі вуглеводнів за жовтень 2016 року (видобуток, збір, підготовка та транспортування яких відображено у вищенаведених актах приймання наданих послуг за жовтень 2016 року) суду надано не було.

Так, як вказував відповідач у відзиві на позов, позивач не виконує своїх обов'язків за договором про спільну діяльність від 10.06.2002, оскільки у провадженні господарських судів перебувають справи щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Карпатигаз» за договорами, укладеними останнім як оператором спільної діяльності, у зв'язку з чим відповідач зупинив виконання договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 зі свого боку.

При цьому, обґрунтовуючи обставини неналежного виконання позивачем своїх обов'язків за Договором про спільну діяльність, відповідач посилається, зокрема на: справу №910/21720/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сбербанк Лізинг Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", Публічного акціонерного товариства "Укргазвидабування", компанії Місен Ентерпрайзис АБ (Misen Enterprises AB) про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", як оператора спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзис АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за договором №3 про спільну діяльність без створення юридичної особи від 10 червня 2002 року в редакції Додаткової угоди № 4 від 25 лютого 2011 року передати Товариству з обмеженою відповідальністю "СБЕРБАНК ЛІЗИНГ УКРАЇНА": Турбінний компресорний агрегат (виробництва компанії "Солар Турбінс Інтернешнл Компані" США) Маrs 90, 2013 року випуску серійний номер: МС 13259; Турбінний компресорний агрегат (виробництва компанії "Солар Турбінс Інтернешнл Компані" США) Маrs 90, 2013 року випуску, серійний номер: МС 13260; Турбінний компресорний агрегат (виробництва компанії "Солар Турбінс Інтернешнл Компані" США) Маrs 90, 2013 року випуску, серійний номер МС 13261, відповідно до умов Договору купівлі-продажу від 14 серпня 2013 року № 130814-01/КП та стягнення солідарно з відповідачів 352987637,88 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товару; справу №910/765/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та Місен Ентерпрайзес АБ (Misen enterprises АВ) про стягнення 346858443,35 грн., та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про визнання недійсним договір поруки від 12.04.2013.

Таким чином, відповідач підтвердив факт невиконання ним умов договору №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, обґрунтовуючи це обставинами зупинення виконання договору на підставі ст. 538 Цивільного кодексу України.

Окрім того, як вбачається з поданого 23.12.2016 позивачем розпорядження Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» №240-р від 16.11.2016 «Щодо припинення передачі вуглеводнів», з метою захисту прав і інтересів товариства та запобігання завданню збитків товариству, зобов'язано призупинити передачу вуглеводнів Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору ДСД №3 від 10.06.2002, які видобуваються за договором про спільну діяльність №3 від 10.06.2002 та договором про надання послуг №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, починаючи з жовтня 2016 року та відповідно не здійснювати підписання актів приймання-передачі зазначених вуглеводнів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Суд зазначає, що норми даної статті встановлюють право сторони зупинити виконання свого обов'язку у випадку невиконання іншою стороною свого обов'язку в межах єдиного зобов'язання, що передбачає зустрічне виконання (виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку).

В той же час, посилання відповідача на обставини неналежного виконання позивачем умов Договору про спільну діяльність №3 як на підставу непідписання актів приймання-передачі вуглеводнів, складання яких передбачено Договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, вважається судом необґрунтованим, оскільки зазначені договори є окремими (різними) правочинами, відтак, навіть у випадку доведення обставин неналежного виконання однією із сторін умов договору, це не може бути правомірною підставою невиконання другою стороною свого зобов'язання, встановленого умовами іншого правочину, оскільки права та обов'язки сторін за даними зобов'язаннями не є зустрічними.

Відповідно до ст. 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

У господарських договорах сторони можуть передбачати використання, зокрема, таких видів оперативно-господарських санкцій: одностороння відмова від виконання свого зобов'язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов'язання другою стороною.

Суд зазначає, що застосування оперативно-господарської санкції, зокрема одностороньої відмови від виконання свого зобов'язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов'язання другою стороною, в силу ст. 235 Господарського кодексу України можливе виключно у випадку погодження таких санкцій у господарських договорах.

Разом з тим, умовами Договору №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 не передбачено будь-яких положень щодо порядку застосування, видів оперативно-господарських санкцій, в тому числі одностороньої відмови від виконання свого зобов'язання управненою стороною, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що відмова відповідача від підписання актів приймання-передачі вуглеводнів за жовтень 2016 року (за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011) є односторонньою відмовою від виконання зобов'язань за таким договором, що є порушенням норм 193 Господарського кодексу України та 525, 526 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд наголошує, що норми ст. 526 Цивільного кодексу України передбачають, що Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 526 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Разом з тим, відповідно до п. 10.1. Договору №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, договір не може бути припинений в односторонньому порядку.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо правової природи договору №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, суд зазначає, що законом (зокрема, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України) не передбачено права на односторонню відмову від вказаного договору з причин, вказаних відповідачем у відзиві.

Щодо доводів відповідача про неналежно обраний позивачем спосіб захисту, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Так, обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання відсутності права передбачений нормами Господарського кодексу України.

Більше того, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем як зацікавленою особою способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №6-1044цс16 від 01.06.2016, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається.

Так, наявними у справі доказами, зокрема, розпорядженням №240-р від 16.11.2016, виданим Першим заступником Голови Правління - виконавчим директором відповідача О.М. Романюком, «Щодо припинення передачі вуглеводнів» (яким зобов'язано призупинити передачу вуглеводнів Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» за договором №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011, починаючи з жовтня 2016 року та відповідно не здійснювати підписання актів приймання-передачі вуглеводнів) підтверджується намір невиконання відповідачем свого обов'язку з підписання актів приймання-передачі вуглеводнів, починаючи з жовтня 2016 року і на майбутнє, а отже фактично відповідач не визнає право позивача на одержання належного виконання обов'язків своїм контрагентом за договором №УГВ2949/06-11 (відповідачем) щодо передання позивачу вуглеводнів у жовтні 2016 року та у майбутньому за відповідними актами приймання-передачі вуглеводнів.

Відтак, суд зазначає, що вимога про визнання відсутнім права Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на односторонню відмову від виконання договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», природного газу, газового конденсату та нафти, відповідає критеріям ефективності (забезпечення невизнаних прав позивача) з огляду на ті обставини, що відповідач в односторонньому порядку відмовляється від належного виконання умов договору №УГВ2949/06-11, тим більше, що таке невиконання своїх обов'язків на майбутнє схвалено у розпорядженні №240-р від 16.11.2016, виданому Першим заступником Голови Правління - виконавчим директором відповідача О.М. Романюком.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про визнання відсутнім права Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на односторонню відмову від виконання договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», природного газу, газового конденсату та нафти, підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати відсутнім право Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (ідентифікаційний код: 30019775) на односторонню відмову від виконання договору на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату №УГВ2949/06-11 від 20.04.2011 щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (ідентифікаційний код: 30162340) як оператору спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз», природного газу, газового конденсату та нафти.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19; ідентифікаційний код: 30162340) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 27.12.2016

Суддя І.М. Отрош