УХВАЛА

20.12.2016Справа № 910/20339/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроветкорм"

До Державного підприємства "Конярство України"

про стягнення 617 952,42грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від позивача - не з'явились;

від відповідача - Татієнко П.І.-представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з Державного підприємства "Конярство України" на свою користь 617 952,42грн., з яких 458 000,00грн. основної заборгованості, 79 516,21грн. відсотки річних, інфляційні втрати у сумі 3 611,63грн., 76 824,58грн. пені за товар, отриманий згідно з договором поставки від 28.12.2015р. №28/12.

10.11.2016р. порушено провадження у справі №910/20339/16 та прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроветкорм" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення боргу у розмірі 617 952,42грн. Розгляд справи призначено на 06.12.2016р.

В судовому засіданні 06.12.2016р. представник позивача підтримав Заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з Державного підприємства "Конярство України" на свою користь 636 174,44грн., з яких 458 000,00грн. основної заборгованості, 90 378,11грн. відсотки річних, інфляційні втрати у сумі 10 971,75грн., 76 824,58грн. пені за товар, отриманий згідно з договором №28/12 від 28.12.2015р.

Відповідач в судовому засіданні підтримав Відзив на позовну заяву, в якому просив передати справу №910/20339/16 до судді Господарського суду міста Києва Чеберяка П.П. для розгляду її по суті в межах справи №910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України".

В обґрунтування клопотання Відповідач посилається на ч.9 ст.16 ГПК України, якою встановлено, що спори у майнових спорах, передбачених п.7 ч.1 ст.12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

При цьому на відміну від положень ч.8 ст. 23 Закону про банкрутство, якими визначено, що спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, норми ч.4 ст. 10 цього Закону прямо не встановлюють порядок розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Отже, імперативними нормами ч.4 ст. 10 Закону про банкрутство та ст.ст.12,16 ГПК України встановлено виключну підсудність майнових спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства.

За твердженням Відповідача, вищезазначені положення чинного законодавства та вказівки Верховного Суду України дають підстави стверджувати, що спір про стягнення боргу за договором поставки підлягає розгляду судом, який розглядає справу про банкрутство та в межах провадження у справі про банкрутство ДП "Конярство України", а не в окремому провадженні.

Суд вважав за доцільне оголосити в судовому засіданні 06.12.2016р. перерву до 20.12.2016р. для надання Позивачу часу для ознайомлення з Відзивом на позовну заяву Відповідача і надання суду пояснень щодо того, чи підтримує позивач заявлені позовні вимоги, надати належних доказів, які б доводили правову позицію позивача.

20.12.2016р. представник позивача не з'явився до судового засідання, хоча Позивач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд вважає, що Позивач недобросовісно користується належними йому процесуальними правами.

Згідно з положеннями ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Вимог протоколу судового засідання від 06.12.2016р. в частині надання суду пояснень щодо того, чи підтримує позивач заявлені позовні вимоги позивачем не виконано, що унеможливлює розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю, встановленими господарським судом. Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Як визначено пунктом 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що представник позивача без поважних причин не з'явився в судове засідання 20.12.2016р., не надав пояснення щодо того, чи підтримує заявлені позовні вимоги з врахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог, не надав належних доказів, які б доводили правову позицію позивача, як того вимагалось умовами протоколу судового засідання Господарського суду міста Києва від 06.12.2016р., а витребувані документи вкрай необхідні для розгляду справи по суті, і без них спір вирішити неможливо, суд вважає що позов має бути залишеним без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, у вирішенні питань розподілу судових витрат необхідно мати на увазі, що за містом пунктів 4 і 5 частини першої ст. 7 Закону України "Про судовий збір" , припинення провадження у справі і залишення позову без розгляду тягнуть за собою повернення сплачених сум судового збору (за винятком випадку, коли позов залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою представника позивача на виклик у засідання господарського суду, якщо таке нез'явлення перешкоджало вирішенню спору).

З цих підстав судовий збір у сумі 9 542,62грн. сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроветкорм" платіжними дорученнями №308 від 01.11.2016р. на суму 9 269,29грн. та №3322 від 28.11.2016р. на суму 273,33грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86 ГПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроветкорм" залишити без розгляду.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроветкорм" (49017, м. Дніпро, вул. Возз'єднання, б.25, ) 9 542,62грн. (дев'ять тисяч п'ятсот сорок дві) грн.62коп. сплаченого платіжними дорученнями №308 від 01.11.2016р. та №322 від 28.11.2016р. судового збору.

Суддя І.І. Борисенко