ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р.Справа № 922/3549/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро", 10029, м. Житомир, вул. Ватутіна, 106-Б, ідент. код 00132405,

до акціонерної компанії "Харківобленерго", 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ідент. код 00131954

про стягнення 358339, 13 грн. заборгованості за договором підряду №К7904 від 17.06.2015.

за участю представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1 (довіреність №01-16юр/4351 від 06.06.2016)

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до акціонерної компанії "Харківобленерго" (відповідач), в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 358 339, 13 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 286 943,53 грн., інфляційні втрати - 10 329, 97 грн., 3% річних - 5009, 75 грн., пеня по договору - 56055, 88 грн., а також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 5 375, 10 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 17.06.2015 було укладено договір підряду К7904, за яким ДП «Житомирська механізована колона» ПАТ «Київсільелектро» виступає підрядником, а АК «Харківобленерго» - замовником. Позивач покладені на нього обовязки за договором підряду виконав, а відповідач не здійснив оплату виконаної роботи підрядника у строки, встановлені у договорі, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яку він добровільно сплатити відмовився, на направлену відповідачем претензію не відповів, у звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого права. Здійснюючи правове обгрунтування посилається на ст.ст. 15, 16, 525, 526, 610, 611, 612, 624, 626, 629, 837, 853 ЦК України та ст.ст. 1, 174, ч. 1, 7 ст. 179, 193,317-319, 321, 322 ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 жовтня 2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08 листопада 2016 р. о 10:30 год.

28 жовтня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. №35502) від представника позивача - ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 20.09.16 № б/н, про забезпечення проведення судового розгляду справи №922/3549/16 у режимі відеоконференці з господарським судом Житомирської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 жовтня 2016 р. у задоволенні клопотання ДП "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з господарським судом Житомирської області було відмовлено у звязку із зайнятістю залу господарського суду Житомирської області, в якому передбачено можливість проведення відеоконференцзвязку.

До суду 07.11.2016 надійшло клопотання (вх. №37207) від представника позивача за довіреністю - ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, призначеної на 08.11.2016 о 10:30 год. та забезпечення проведення наступного судового засідання у режимі відео конференції з господарським судом Житомирської області.

Судове засідання з 08 листопада 2016 року було перенесене на 12 грудня 2016 року о 10:30 год. у звязку із відпусткою судді Новікової Н.А.

28.11.2016 до канцелярії суду від ДП «Житомирська механізована колона» ПАТ «Київсільелектро» надійшло клопотання (вх. №40601) про проведення судового засідання, призначеного на 12.12.2016 у режимі відеоконференції з господарським судом Житомирської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 листопада 2016 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 12.12.2016 по справі №922/3549/16 в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції за участю дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" по справі № 922/3549/16 доручено господарському суду Житомирської області.

Суд перейшов до розгляду справи по суті 12.12.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 12.12.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. №37319 від 08.11.2016), а представник відповідача у судовому засіданні 12.12.2016 зазначив, що не отримував від позивача для підписання довідку про виконані роботи та затрати, тобто такий документ сторонами не підписувався, тому термін виконання зобовязання не настав. Також вказав, що відповідач має важкий фінансовий стан, причинами якого є систематичні неплатежі у 2015-2016 роках за спожиту електроенергію комунальними підприємствами, а саме: КП «Харківводоканал», КП «Міськелектротранссервіс», КП «Харківські теплові мережі», внаслідок чого АК «Харківобленерго» змушена самостійно здійснювати розрахунки з ДП «Енергоринок» за купівлю електроенергії, що споживається зазначеними підприємствами-боржниками, за допомогою власних коштів, що призначені для розрахунків за договорами та для виплат заробітної плати працівникам компанії. Також вважає, що до відповідача не можуть бути застосовані штрафні санкції у розмірі, заявленому позивачем, у звязку із чим просить суд, у разі прийняття відповідного рішення, зменшити на 90% штрафні санкції, зазначені у позовній заяві.

На запитання суду щодо підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2015 року, що була підписана сторонами договору підряду №К7904 30 грудня 2015 року, представник відповідача вказав, що ця довідка не є тим документом, що має бути підписаний сторонами відповідно до умов укладеного договору підряду, тому відповідач не розцінює її як підставу виникнення обовязку сплати коштів за виконану роботу.

Представник позивача зауважив, що згідно із п.4.3 договору підряду із змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 28.12.2015, оплата виконаних робіт та затрат здійснюється протягом пяти банківських днів після підписання довідки про виконані роботи за затрати, з частковим зарахуванням авансу від вартості виконаних робіт та затрат. Наполягав на тому, що вказана довідка є тією ж довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, примірна форма КБ-3, яка була підписана сторонами 30.12.2015. Крім того, зазначив, що 30.12.2015 сторони також підписали акт приймання виконаних будівельних робіт та акт вартості змонтованого устаткування, тому потреба у підписанні інших документів, в тому числі довідок була відсутня. Також вказав, що у договорі підряду міститься посилання на ДСТУ БД.1.1 1:2013 «Правила визначення вартості будівництва». Національні стандарти України (ДСТУ) з ціноутворення у будівництві введені в дію 01.01.2014, тому розрахунки за обсяги виконаних робіт по обєктах будівництва здійснюється із застосуванням примірних форм первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати». Саме ці документи і були підписані замовником та підрядником за вищевказаним договором підряду. Тому, вважає, що саме підписання 30 грудня 2015 року довідки про вартість будівельних робіт та витрати є підставою виникнення у відповідача обовязку провести оплату протягом пяти банківських днів після її підписання, що усупереч положенням договору ним зроблено не було.

Суддею було оголошено перерву у звязку із необхідністю перевірки суми нарахованої заборгованості до 13.12.2016 о 11:30 год.

Після перерви позивач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача просив у разі винесення судом рішення зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому доходить висновку про можливість розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне.

17 червня 2015 року між дочірнім підприємством "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" (далі - підрядник) та акціонерною компанією "Харківобленерго" (далі - замовник) було укладено договір підряду №К7904 (далі - договір підряду).

Відповідно до п. 1.1. договору, підрядник зобов'язується власними силами зі своїх матеріалів виконати для останнього наступні роботи: технічне переоснащення (шляхом модернізації) розподільчих мереж 0, 38 кВ в с. Вільшани Дергачівського району Харківської області від ЗТП №153 (інв. №00809661/01), а замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Кількісні характеристики виконаних за цим договором робіт визначаються договірною ціною (кошторис), яка є додатком 1 до цього договору. Власником результату виконаних робіт (об'єкта будівництва) є замовник.

Згідно із п.3.1., 4.1 договору, із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 28 грудня 2015 року ціна договору становить 2986512, 70 грн., крім того ПДВ 20% - 597302, 54 грн. Загальна вартість договору 3583815, 24 грн. Замовник сплачує підряднику аванс у розмірі 91, 993350369 %, що складає 3296871, 71 грн. від загальної вартості договору на виконання робіт, придбання (постачання) необхідних матеріальних цінностей.

Пунктами 6.1.1, 6.1.2 договору передбачено, що замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі провести розрахунки з підрядником за виконані роботи; прийняти виконані роботи згідно з актом виконаних робіт.

Відповідач на виконання договору підряду перерахував позивачу аванс у розмірі 3296871, 71 грн., що підтверджується копією виписки по особовому рахунку дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" за 25.05.2015.

З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2015 сторони підписали акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року, акт №1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року (примірна форма № КБ-3), згідно яких, вартість виконаних будівельно-монтажних робіт та вартість устаткування з урахуванням сплаченого авансу становить 286944, 07 грн.

Із п.4.3. договору в редакції від 28 грудня 2015 року вбачається, що оплата виконаних робіт та затрат здійснюється протягом 5-ти банківських днів після підписання кожної проміжної довідки про виконані роботи та затрати, з частковим зарахуванням авансу по кожному акту у розмірі 91, 993350369 % від вартості виконаних робіт та затрат.

Позивач вважає, що підписана сторонами довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року від 30.12.2015 (примірна форма № КБ-3) (а.с. 18) є належним доказом виникнення у відповідача згідно з умовами п. 4.3. договору зобов'язань з остаточної оплати робіт.

Відповідач, в свою чергу, наполягає на тому, що у нього не виникло зобов'язання з остаточної оплати робіт у зв'язку з непідписанням сторонами саме зазначеної у п. 4.3. договору довідки про виконані роботи та затрати.

Проаналізувавши вищенаведені доводи відповідача, суд доходить наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ч.1 ст. 33 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ст. 43 ПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пунктах 3.3., 3.4., 5.6. укладеного сторонами договору, які визначають ціну договору та порядок виконання робіт, серед іншого, містяться посилання на ДСТУ БД.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва".

Національні стандарти України (ДСТУ) з ціноутворення у будівництві, зокрема, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", введено в дію 1 січня 2014 року. Додатками ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, зокрема, Т-Ц було передбачено примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 1 січня 2014 року при проведенні взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт.

На підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.01.2014 року № 16 "Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Мінрегіону України від 4 грудня 2009 року № 554 та від 1 березня 2013 року № 77" втратив чинність наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 554 від 04.12.2009 року "Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві", яким були затверджені:

примірна форма № КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт";

примірна форма № КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати";

примірна форма № 1 "Звіт про виконання робіт за контрактом на об`єкті будівництва за період (місяць/рік)";

примірна форма № 2 "Підсумковий звіт про вартість виконаних робіт за контрактом на об`єкті будівництва";

примірна форма № 3 "Акт здавання-приймання виконаних будівельних робіт".

Вказаний наказ Мінрегіонстрою та ЖКГ від 20.01.2014 р. № 16 набув чинності з дня прийняття.

Отже, з набранням чинності з 01.01.14 р. Національними стандартами України з ціноутворення у будівництві, зокрема, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", проведення розрахунків за обсяги виконаних робіт по обєктах будівництва, здійснюється із застосуванням примірних форм первинних облікових документів "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (примірна форма № КБ-2в) і "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (примірна форма № КБ-3), що наведені у додатках Т та У ДСТУ Б Д.1.1-1-2013.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року (примірна форма № КБ-2в), акту №1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за грудень 2015 року (примірна форма АОБ) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року (примірна форма № КБ-3), роботи були прийняті без жодних зауважень.

Зазначені акти та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року від 30.12.2015 є такими, що визнані відповідачем, оскільки підписані у тому числі замовником - АК "Харківобленерго" та скріплені печатками сторін договору.

Будь-яких зауважень або доказів звернення замовника з претензією щодо якості та обсягу виконаних робіт у матеріалах справи не міститься.

З огляду на викладене, підписана сторонами довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 р. від 30.12.2015 (примірна форма № КБ-3) (а.с. 18) приймається судом як належний доказ, на підставі якого у відповідача згідно з п.4.3. договору виникло зобов'язання з проведення остаточного розрахунку за виконані позивачем будівельні роботи.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що у нього не виникло зобов'язання щодо остаточного розрахунку за договором.

Враховуючи те, що довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3) за грудень 2015 р. (а.с. 18) та акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (ПФ КБ-2в), акт №1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за грудень 2015 року, підписано сторонами 30.12.2015 р., то відповідно до умов п. 4.3. договору відповідач повинен був здійснити остаточну оплату виконаних позивачем робіт до 08.01.2016 р. включно.

Судом встановлено, що відповідач до 08.01.2016 р. включно остаточний розрахунок за виконані позивачем роботи не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 286943, 53 грн., яка до цього часу залишається непогашеною.

В порядку досудового врегулювання спору, відповідно до частини 2 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, позивачем на адресу відповідача було надіслано 25.05.2016 вих. №237/06 претензію з вимогою погасити заборгованість, проте акціонерна компанія "Харківобленерго" залишила претензію без розгляду, кошти за виконані роботи в повному обсязі не сплатила.

Таким чином, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 55 Конституції України, статтями 15, 16 Цивільного кодексу України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1, 2 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У ст. 854 ЦК України закріплено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Стаття 509 ЦК України містить визначення зобовязання. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач зобовязання за договором підряду №К7904 від 17.06.2015 року виконав, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року, актом №1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за грудень 2015 року, що прийняті відповідачем без зауважень.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Строк оплати відповідачем виконаних позивачем будівельних робіт, з огляду на положення п.4.3 договору підряду в редакції від 28.12.2015, настав 11.01.16.

Позивач стверджує, що відповідач за виконані ним будівельні роботи не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості з урахуванням авансу за договором підряду у розмірі 286943, 53 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про оплату за прийняті будівельні роботи.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобов'язань за договором підряду на суму 286943, 53 грн.

Стосовно заявленої до стягнення у позові пені в сумі 56055, 88 грн., що нарахована позивачем за період з 01.02.2016 по 31.07.2016, суд доходить наступного.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ст.230 ГК України міститься визначення штрафних санкцій, так, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку

України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п. 7.3 договору підряду зазначено, що за невчасне здійснення розрахунків замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми нездійсненого платежу на користь підрядника за кожен день прострочення.

Тобто, визначена сторонами редакція вказаного пункту не передбачає можливості нарахування пені понад шестимісячний термін, встановлений у ч. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що прострочення оплати за договором підряду №К7904 від 17.06.2015 (довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року підписано сторонами 30 грудня 2015 року) розпочалося з 11.01.2016, шестимісячний термін, встановлений ч.6 ст. 232 ГК України закінчується 11.07.2016.

Перевіривши розрахунок позивача по пені, наведений у позовній заяві (а.с.7), суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме: підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 50928, 51 грн. за період з 01.02.2016 (початок періоду нарахування обраний позивачем) по 12.07.2016 як такі, що відповідають вимогам статті 232 ГК України та матеріалам справи, в іншій частині пеня нарахована (з 12.07.2016 по 31.07.2016) понад встановлений чинним законодавством шестимісячний термін, тому заявлена до стягнення безпідставно і позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору підряду та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 625 ЦК України, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 10329, 97 грн. та 3% річних у сумі 5009, 75 грн. є обгрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України закріплено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідач зазначає, що причинами важкого фінансового стану стали систематичні неплатежі у 2015-2016 р.р. за спожиту електроенергію з боку комунальних підприємств м. Харкова, а саме: КП "Харківводоканал", КП "Міськелектротранссервіс", КП "Харківські теплові мережі". АК "Харківобленерго" купує електричну енергію в ДП "Енергоринок" для постачання її споживачам усього Харківського регіону. Щоденно компанія здійснює оплату ДП "Енергоринок" за весь обсяг поставленої споживачам електроенергії, у тому числі і переліченим вище боржникам. Тобто, як пояснює відповідач, розрахунки за електроенергію, спожиту зазначеними підприємствами-боржниками, компанія вимушена здійснювати за рахунок власних коштів, що мають бути спрямовані на рахунки за договорами та виплату заробітної плати працівникам компанії. На підтвердження тяжкого фінансового стану надав суду копії балансу (звіту про фінансовий стан) на 30 вересня 2016 року та звіт про фінасові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2016 року.

Правової позиції щодо зменшення розміру неустойки дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів, пов'язаних зі зменшенням розміру неустойки (постанови ВГСУ від 29.05.2014 у справі №921/186/13, від 08.05.2014 у справі №921/185/13, від 12.05.2015 року по справі №922/1286/14).

При цьому, суд зазначає, що зменшення суми пені на 50% є адекватною мірою відповідальністі за неналежне виконання відповідачем зобов'язань, не суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, встановленим п.6 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України, таке зменшення є співрозмірним в контексті інтересів як позивача, так і відповідача.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% та вважає за можливе зменшити розмір пені на 50%, а саме стягненню підлягає пеня в сумі 25593, 64 грн. (25205, 56 грн.).

Згідно із положеннями ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. У зв'язку із цим суд вважає за доцільне стягнути з відповаідача на користь позивача судовий збір у розмірі 5298, 19 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 4-5, 12, 32-34, 43, 44, 49, 74-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, Харківська область, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ідент. код 00131954) на користь дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" Публічне акціонерне товариство "Київсільелектро" (10029, м. Житомир, вул. Ватутіна, 106-б, ідент. код 00132405) заборгованість у сумі 327747, 51 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 286943, 53 грн., пеню у розмірі 25464, 26 грн., інфляційні втрати у розмірі 10329, 97 грн., 3% річних у розмірі 5009, 75 грн., та судовий збір у розмірі 5298, 19 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3