КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Справа№ 910/13430/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Сайко Ю.В.

від відповідача: Шуман С.І.

розглянувши апеляційну скаргу Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. у справі №910/13430/16 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомрайс"

до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 1672314,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості в сумі 1672314,31 грн., що складається з основної заборгованості 920632,00 грн, 3% річних в сумі 71335,28 грн, суми інфляції 680347,03 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. у справі №910/13430/16 позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 920632,00 грн основного боргу, 680347,03 грн інфляційних втрат, 69160,90 грн 3% річних та 25052,10 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що Відповідач прийняв на підставі договору №110 від 26.09.2013р. замовлений ним товар вартістю 920632,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №39 від 14.11.2013р., однак в обумовлені строки його не оплатив. Оскільки, невиконане зобов'язання за договором №110 від 26.09.2013р. у розмірі 920632,00 грн підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості Відповідачем не надано, суд задовольнив позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 920632,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 680347,03 грн, 3% річних у розмірі 69160,90 грн та відмовив в задоволенні 3% річних в розмірі 2174,38 грн, вважаючи вказану суму безпідставно нарахованою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що Позивач засобами поштового зв'язку надав Відповідачу документи, передбачені п.4.2 Договору, позаяк, на думку Відповідача, належні докази направлення цих документів в матеріалах справи відсутні. Апелянт зазначає, що факт поставки товару за накладною №39 від 14.11.2013р. спростовується відсутністю довіреності на отримання вказаних товарно-матеріальних цінностей у особи, підпис якої стоїть на видаткових накладних.

Також скаржник звертає увагу, що перевіркою Державної фінансової інспекції у місті Києві від 26.05.2015 №031-30/868 кредиторська заборгованість за договором від 26.09.2013 №110 підтверджена на суму 322906,00 грн. Крім того, Відповідач посилається на той факт, що в судовому засіданні представником Позивача визнано, що товар за спірним Договором знаходиться у ТОВ «Інкомрайс», на підтвердження вказаного надано довідку Управління освіти Дніпровської районної державної адміністрації від 13.12.2016 №01/21-44/4456.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016р. апеляційну скаргу по справі №910/13430/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді Хрипун О.О., Станік С.Р. та призначено до розгляду на 29.11.2016р. У судовому засіданні 29.11.2016 оголошено перерву до 13.12.2016.

28.11.2016 представником Позивача до Київського апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

26.09.2013р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №110 на закупівлю товарів за державні кошти, відповідно до п.1.1. якого Позивач зобов'язався у 2013 році поставити Відповідачу холодильні шафи - 53 шт., холодильники побутові - 63 шт., машини пральні - 34 шт., машини посудомийні - 9 шт., а Відповідач зобов'язався прийняти і оплатити цей товар.

Відповідно до п.1.4 договору найменування, номенклатура, асортимент товару визначається в специфікації (додаток 1), що є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п.4.2 договору оплата здійснюється на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на два тижні (14 календарних днів), після пред'явлення Постачальником рахунку на оплату товару та видаткової накладної, підписаної уповноваженою особою Замовника.

Відповідно до додатку №1, підписаному сторонами до договору Позивач зобов'язався поставити Відповідачу холодильні шафи - 53 шт., машини посудомийні - 9 шт., холодильники побутові - 63 шт., машини пральні - 34 шт., загальною вартістю 1243538,00 грн.

На виконання умов вказаного договору Позивач за видатковими накладними №19 від 07.10.2013 та №20 від 14.10.2013 поставив Відповідачу товар вартістю 322906,00 грн., що підтверджується рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 у справі №910/29268/15, який стягнуто з Відповідача заборгованість за вказаний товар.

14.11.2013 на виконання умов договору, Позивач також передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 920632,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №39 від 14.11.2013р., яка підписана сторонами та скріплена їх печатками.

14.11.2013, отримавши даний товар, Відповідач передав його Позивачу на відповідне зберігання, що підтверджується договором відповідального зберігання №8-2013 та актом приймання-передачі товару від 14.11.2013. Факти отримання Відповідачем даного товару та передачі його Позивачу на зберігання підтверджуються також актом Державної фінансової інспекції в місті Києві №031-30/868 від 26.05.2015.

15.11.2013р. Позивач направив на адресу Відповідача рахунок №34 від 14.11.2013р. для оплати поставленого товару, а також копію видаткової накладеної №39 від 14.11.2013р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист (копія знаходиться в матеріалах справи).

16.03.2016 Господарським судом міста Києва прийняте рішення у справі №910/172/16, який зобов'язано Позивача повернути Відповідачу з відповідального зберігання товар вартістю 920632,00 грн.

У вказаному рішення суд встановив, що даний товар передавався на зберігання Позивачу, листами від 13.02.2014 та 31.07.2014 Відповідач просив повернути даний товар, проте Позивач всупереч умовам договору товар не повернув.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ст.664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору Позивач передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 920632,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №39 від 14.11.2013р., передачею Відповідачем отриманого товару на зберігання Позивачу та рішенням суду про його повернення.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, зазначена видаткова накладна №39 від 14.11.2013р., підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств, є належним підтвердженням вчинення господарської операції. Таким чином, враховуючи викладене, товар прийнятий Відповідачем без зауважень та заперечень.

Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо не підписання зазначеної накладної Відповідачем суду не надано. Відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію. Вказаної правової позиції дотримується у своїй постанові від 29.04.2015р. Вищий господарський суд України у справі №903/679/14. Враховуючи зазначене, доводи апелянта в цій частині відхиляються судом.

В апеляційній скарзі скаржник звертає увагу на те, що перевіркою Державної фінансової інспекції у місті Києві від 26.05.2015 №031-30/868 підтверджена кредиторська заборгованість за договором від 26.09.2013 №110 на суму 322906,00 грн, яка була стягнута з Відповідача на користь Позивача за рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 у справі №910/29268/15. З приводу чого, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Господарський суд міста Києва дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції стосовно того, що вказаним рішенням від 28.01.2016 у справі №910/29268/15 з Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на користь Позивача було стягнуто заборгованість за Договором на підставі видаткових накладних №19 від 07.10.2013р. та №20 від 14.10.2013р., в той час, як спір в даній виник в зв'язку з несплатою Відповідачем переданого за договором товару на підставі видаткової накладної №39 від 14.11.2013р.

В апеляційній скарзі Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що Позивач засобами поштового зв'язку надав Відповідачу документи, передбачені п.4.2 Договору, позаяк, належні докази направлення цих документів в матеріалах справи відсутні. Вказане твердження спростовується наступним.

Як зазначалося вище, 15.11.2013р. Позивач направив на адресу Відповідача рахунок №34 від 14.11.2013р. для оплати поставленого товару, а також копію видаткової накладеної №39 від 14.11.2013р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист (копія знаходиться в матеріалах справи) з відміткою органу поштового зв'язку.

Згідно з ч.2 п.78 Правил надання послуг поштового зв'язку бланк опису вкладення заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник об'єкта поштового зв'язку перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох примірниках і проставляє відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення.

Отже, опис вкладення, який знаходиться у матеріалах справи, складений у відповідності до Правил надання послуг поштового зв'язку, та є належним та допустимим доказом, що підтверджує направлення Позивачем Відповідачеві документів, визначених п.4.2 договору.

Також апелянт вказує, що в судовому засіданні представником Позивача визнано, що товар знаходиться у Позивача, на підтвердження вказаного надано довідку Управління освіти Дніпровської районної державної адміністрації від 13.12.2016 №01/21-44/4456.

З приводу зазначеного, колегія суддів встановила, що отриманий Відповідачем товар був переданий останнім Позивачу на зберігання на підставі договору відповідального зберігання №8/2013 від 14.11.2013р., укладеного між Позивачем (як зберігачем) та Відповідачем. При цьому, за позовом Відповідача господарським судом прийняте рішення про зобов'язання Позивача повернути цей товар Відповідачу.

Судом також відхиляються доводи Відповідача щодо повернення Позивачу товару за накладною б/н від 14.11.2013, оскільки дана накладна не підписана Відповідачем, отже не підтверджує факт передачі Відповідачем товару Позивачу. Також, факт повернення Відповідачем товару Позивачу спростовується подальшими діями сторін, а саме передача Відповідачем даного товару на відповідальне зберігання Позивачу та звернення Відповідача у 2016 році з позовом до Позивача про повернення товару з відповідального зберігання, який був судом задоволений.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що матеріалами справи підтверджена наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем у розмірі 920632,00 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши нарахування суми інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний суд погоджується з місцевим господарським судом, що розрахунок інфляційних втрат, поданий Позивачем є арифметично вірним, а тому вимога про стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 680347,03 грн підлягає задоволенню у повному обсязі. Що ж стосується вимог про стягнення 3% річних, то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 69160,90 грн, оскільки 3% річних в розмірі 2174,38 грн нараховано безпідставно.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. у справі №910/13430/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016р. у справі №910/13430/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

О.О. Хрипун