ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Справа № 922/665/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

апелянта: ОСОБА_1 (дов. № 1124 від 09.12.2016).

позивача - не з"явився;

відповідача - ОСОБА_2 (дов. б/н від 05.12.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_3 (вх. №2767 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.16 у справі № 922/665/14

за позовом ТОВ "Інвестор-3", м. Київ

до ТОВ "Інвестиційна компанія "НКМ 4", с. Лукянці, Харківська область, Харківський район

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 (суддя Суслова В.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ4" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 07.03.2014 року (вх.№ 32) у справі №922/665/14 - задоволено. Скасовано рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 року по справі №922/665/14 в повному обсязі. Припинено провадження у справі № 922/665/14 за відсутністю предмету спору.

Фізична особа ОСОБА_3, звернулась з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати.

Згідно статті 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Фізична особа ОСОБА_3 не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням зачіпаються права та охоронювані законом інтереси, оскільки апелянт є власником нежитлових приміщень, на які було звернуто стягнення рішенням господарського суду Харківської області від 07.03.2014 у справі № 922/665/14. Відповідно, перегляд судом першої інстанції вказаного рішення став підставою для витребування в апелянта нерухомого майна.

02.11.2016 відповідач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив припинити провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_3 на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України, посилаючись на те, що апелянт не має права на звернення до господарського суду за відсутністю статусу субєкта підприємницької діяльності.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 розгляд справи відкладено на 16.11.2016.

16.11.2016 представник апелянта через канцелярію суду надав додаткові пояснення по справі, а також копію договору купівлі-продажу на підтвердження права власності на спірні нежитлові приміщення, на які було звернуто стягнення рішенням господарського суду Харківської області від 07.03.2014 у справі № 922/665/14.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 за клопотанням ліквідатора арбітражного керуючого ТОВ "Інвестиційна компанія "НКМ 4" продовжено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 05.12.2016.

05.12.2016 ліквідатор ТОВ Інвестор-3 звернувся до суду з клопотанням про продовження розгляду апеляційної скарги, відкладення розгляду скарги, а також просив надати можливість ознайомитись з матеріалами справи, оскільки ТОВ Інвестор-3, як позивач по даній справі, не отримував копії апеляційної скарги та ухвали суду апеляційної інстанції про її призначення до розгляду.

Також, 05.12.2016 ліквідатор ТОВ Інвестиційна компанія НКМ4 арбітражний керуючий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі на підставі ст. 79 ГПК України та Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах строком не менше ніж на 6 місяців.

В обґрунтування даного клопотання заявник посилається на те, що ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 у справі № 922/2800/16 щодо особи ОСОБА_3, яка бере участь у справі № 922/665/14, встановлена обставина, що довіреність від 02.08.2016 видана ОСОБА_3 представляти її інтереси ОСОБА_5 з правом передоручення, не надає права ОСОБА_5, та особам, яким вона передоручена, представляти інтереси ОСОБА_3 у господарських судах України. Таким чином, заявник вважає, що суд не має підстав направляти процесуальні документи у справі № 922/665/14 на адресу відмінну від адреси ФРН, 804508, Бургкірхен, Людвігшафенер штрассе, 6, зазначеної у договорах купівлі-продажу нежитлового приміщення апелянта ОСОБА_3

Колегія суддів залишає дане клопотання про зупинення провадження у справі без задоволення за безпідставністю, оскільки апеляційна скарга підписана особисто ОСОБА_3, апелянтом зазначено адресу для листування : АДРЕСА_1, що, в свою чергу узгоджується з вимогами ст. 64 ГПК України, відповідно до якої ухвала про порушення провадження у справі надсилається особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою.

Крім того, 05.12.2016 ліквідатор ТОВ Інвестиційна компанія НКМ4 арбітражний керуючий ОСОБА_4 надав до суду доповнення до клопотання, в якому просив припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_3 на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України, посилаючись на те, що апелянт не має права звернення до господарського суду з апеляційною скаргою, оскільки продала нежитлові приміщення та не має порушених інтересів оскаржуваним судовим рішенням. На підтвердження викладених обставин заявник надав до суду належним чином засвідчені копії договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчених приватним нотаріусом м. Києва ОСОБА_6 23.09.2016 року, за яким ОСОБА_3 продала нежитлові приміщення фізичній особі ОСОБА_7

Колегія суддів відхиляє зазначене клопотання відповідача про припинення провадження у справі, оскільки судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник саме на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2008 у справі N 23/294). В даному випадку наданими апелянтом доказами, а саме Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, підтверджується, що станом на дату прийняття рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 ОСОБА_3 була власником спірних приміщень (а.с. 133-138).

Також, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_3 на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України в звязку з тим, що апелянт не має статусу субєкта підприємницької діяльності, оскільки зі змісту ч. 1 ст. 91 ГПК України, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. При цьому, відповідно до статей 1 і 2 ГПК України, у встановлених законодавчими актами України випадках справу може бути порушено за заявою громадянина, який не є субєктом підприємницької діяльності.

14.12.2016 представник апелянта ОСОБА_1 надав до суду додаткові докази у справі, а саме: довіреність від імені ОСОБА_3 на ОСОБА_5 (нотаріальна копія); договір купівлі-продажу спірних приміщень від 14.07.2016 (нотаріальна копія); Інформаційні довідки від 11.08.2016; довіреності від імені ОСОБА_3 на ОСОБА_1 та ОСОБА_8 від 09.12.2016 (нотаріальні копії).

14.12.2016 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_3 на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України, посилаючись на те, що апелянт станом на дату підписання апеляційної скарги 07.10.2016 не перебувала на території України, а тому не мала змоги підписати апеляційну скаргу та направити 07.10.2016 з поштового відділення у м. Харкові поштою цю апеляційну скаргу сторонам.

Представник відповідача посилається на постанову Вищого господарського суду України від 07.12.2016 у справі № 922/2800/16, якою встановлено, що ОСОБА_5 не має представляти інтереси ОСОБА_3 у господарських судах України на підставі довіреності від 29.07.2016, а також не мають права представляти інтереси ОСОБА_3 у господарських судах України, усі особи, яким ОСОБА_5 передовірила повноваження на підставі цієї довіреності.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні даного клопотання за безпідставністю, оскільки відсутність апелянта за місцезнаходженням господарського суду не позбавляє його можливості вчиняти певні процесуальні дії, у тому числі підписувати апеляційну скаргу, а також особа не може бути позбавлена права на звернення з апеляційною скаргою в залежності від її місця прибування.

Що стосується посилання відповідача на неналежність повноважень ОСОБА_5 та особам, яким вона передоручила представляти інтереси ОСОБА_3 у господарських судах України, колегія суддів зазначає, що представником апелянта ОСОБА_1 надано до матеріалів справи належним чином засвідчені копії довіреностей від 09.12.2016, якою ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_1 та ОСОБА_9 представляти її інтереси, у тому числі в господарському процесі.

Позивач в призначене судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, а також правомірність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення апелянта та представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою, учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Частиною 1 ст. 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Тобто, особи, які не є сторонами по справі, звертаючись з апеляційною скаргою, повинні доводити той факт, що оскаржуване рішення стосується їх прав та обов'язків.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків.

Фізична особа ОСОБА_3 не залучалася до участі у справі, але посилається на те, що оскаржуваним рішенням зачіпаються її права та охоронювані законом інтереси, оскільки апелянт є власником нежитлових приміщень, на які було звернуто стягнення рішенням господарського суду Харківської області від 07.03.2014 у справі № 922/665/14. Відповідно, перегляд судом першої інстанції вказаного рішення став підставою для витребування в апелянта нерухомого майна.

При розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

З юридичного аналізу наведеного правового положення вбачається, що судове рішення, яке оскаржується особою, яка не була залучена до участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 07 березня 2014 року позов задоволено шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 26.09.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 762 на нежитлові приміщення підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху № 26-29, загальною площею 811,4 кв.м., які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованої за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_11, будинок 2, та належать Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестіційна компанія НКМ4 на праві приватної власності за договором купівлі продажу нежитлових приміщень, посвідченим 26.09.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 459, для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестор-3 за договором купівлі продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013 року у розмірі 2 280 000,00 грн.

Реалізацію нежитлових приміщень підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху № 26-29, загальною площею 811,4 кв.м., які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованої за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_11, будинок 2, вирішено провести у спосіб, передбачений статтею 38 Закону України Про іпотеку з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестор-3 права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною 2 280 000,00 грн.

Як зазначає апелянт та підтверджується матеріалами справи, 14.07.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 за реєстровими номерами договорів купівлі-продажу № 432; № 436; № 440 право власності на нежитлові приміщення № 1, № 2, № 3 в літері «А-8» загальною площею 811,4 кв.м. за адресою: м. Харків, Павловський майдан, будинок 2 перейшло до ОСОБА_3, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна станом на 22.09.2016 (а.с. 133-138). Скаржником також до матеріалів справи надані нотаріально посвідчені копії договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 14.07.2016, з яких вбачається, що продавець (Товариство з обмеженою відповідальністю «ВРАЙ УА ЛТД» передає у власність, а покупець приймає нежитлове приміщення в літері «А-8», яке знаходиться в місті Харкові по вулиці Павловський майдан в будинку за номером 2. Документ, що підтверджує право власності продавця на відчужуване ним нежитлове приміщення договір міни, укладений 02.06.2016.

При цьому, колегією суддів досліджено, що нежитлові приміщення, які були предметом судового розгляду та відносно яких прийнято рішення у справі № 922/665/14 є самі ті приміщення, власником яких є ОСОБА_3 за договорами купівлі-продажу від 14.07.2016. Дані обставини відповідачем не спростовані під час судового розгляду і таких доказів матеріали справи не містять.

В свою чергу, відповідач в поясненнях від 05.12.2016 зазначає, що відповідно до договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчених приватним нотаріусом м. Києва ОСОБА_6, - ОСОБА_3 уклала 23.09.2016 договори купівлі-продажу нежитлових приміщень, за якими продала ці нежитлові приміщення фізичній особі ОСОБА_7 На підтвердження викладених обставин відповідач надав до суду належним чином засвідчені копії договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчених приватним нотаріусом м. Києва ОСОБА_6 23.09.2016 року, за яким ОСОБА_3 продала нежитлові приміщення фізичній особі ОСОБА_7

Дослідженням зазначених договорів встановлено, що їх предметом є нежитлові приміщення (№ 1, № 2, № 3 відповідно) в літері «А-8» за адресою: м. Харків, Павловський майдан, будинок 2, загальною площею 811,4 кв.м. (а.с. 234-245).

Отже, відповідач, посилаючись на відчуження ОСОБА_3 нежитлових приміщень за договорами купівлі-продажу від 23.09.2016, тим самим визнає, що предметом договорів купівлі-продажу від 14.07.2016 є саме спірні приміщення.

Дані обставини свідчать про те, що на дату прийняття рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 у справі № 922/665/14 ОСОБА_3 була власником спірних приміщень за договорами купівлі-продажу від 14.07.2016. Таким чином, судом апеляційної інстанції з'ясовано наявність у справі правових відносин стосовно спірних нежитлових приміщень, а відтак рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/665/14 від 18.08.2016, яким задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "НКМ4" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 року та скасоване рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 року у справі №922/665/14, предметом якого є спірні нежитлові приміщення, впливає на права та обов'язки ОСОБА_3

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру. На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним, та скаржиться на те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції йому не було надано жодних можливостей подати до суду скаргу.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25 січня 1997 р. частину першу ст. 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені.

Враховуючи викладене, а також з'ясувавши наявність у справі правових відносин стосовно спірного нерухомого майна, зважаючи на те, що спірне рішення суду впливає на права та обов'язки ОСОБА_3, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 має право на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 18.08.16 у справі № 922/665/14 відповідно до ст. 91 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Харківської області від 07 березня 2014 року позов задоволено повністю. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 26.09.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 762 на нежитлові приміщення підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху № 26-29, загальною площею 811,4 кв.м., які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованої за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_11, будинок 2, та належать Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестіційна компанія НКМ4 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі продажу нежитлових приміщень, посвідченим 26.09.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 459, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестор-3 по погашенню заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестіційна компанія НКМ4 за договором купівлі продажу нежитлових приміщень, посвідченим 26.09.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 759 у розмірі 2 280 000,00 грн.

Реалізацію нежитлових приміщень підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху № 26-29, загальною площею 811,4 кв.м., які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованої за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_11, будинок 2, вирішено провести у спосіб, передбачений статтею 38 Закону України Про іпотеку з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестор-3 права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною 2 280 000,00 грн.

При реалізації предмета іпотеки - нежитлових приміщень підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху 26-29, загальною площею 811,4 кв.м., які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованої за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_11, будинок 2, також вирішено надати Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестор-3 усі повноваження продавця, у тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, надання заяв, отримання будь-яких необхідних документів, довідок, витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної влади, місцевого самоврядування, нотаріату тощо.

11 серпня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія НКМ4 звернулось до господарського суду із заявою про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 по справі № 922/665/14 за нововиявленими обставинами (вх.№ 32), в якій відповідач просив суд скасувати зазначене рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор-3" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестіційна компанія "НКМ4" відмовити повністю.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що 06.03.2014 року зобовязання відповідача перед позивачем за договором купівлі - продажу від 26.09.2013 року на суму 2 280 000,00 грн. були припинені прийняттям позивачем у рахунок погашення цих зобовязань від представника відповідача, який діяв на підставі договору доручення від 06.03.2014 року, простого векселя на суму 2 280 000,00 грн. за актом приймання передачі від 06.03.2014 року.

Вирішуючи даний господарський спір суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що обставини про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем, яка була погашена в добровільному порядку, ще до прийняття господарським судом Харківської області рішення від 07.03.2014 року по справі №922/665/14, є істотними для справи обставинами, які не були і не могли бути відомі відповідачу на час прийняття рішення суду, оскільки відповідач доручив здійснити дії щодо погашення заборгованості відповідача перед позивачем сторонній особі на підставі договору доручення.

За таких обставин, враховуючи що відповідачем заборгованість перед позивачем за договором купівлі-продажу № 759 від 26.09.2013 року була повністю погашена у добровільному порядку до моменту прийняття господарським судом Харківської області рішення від 07.03.2014 року по справі №922/665/14, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заява відповідача про перегляд рішення суду у даній справі за нововиявленими обставинами є такою, що підлягає задоволенню, рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 року у справі №922/665/14 підлягає скасуванню, а провадження у справі № 922/665/14 підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Проте, колегія суддів з такими висновками погодитись не може, оскільки обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки господарським судом не взято до уваги, що нововиявлені обставини за своєю суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Надаючи юридичну оцінку викладеним ТОВ "Інвестиційна компанія НКМ4 обставинам в обґрунтування заяви про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 по справі № 922/665/14 за нововиявленими обставинами, колегія суддів виходить з положень статті 112 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Судове рішення може бути переглянуто за наявності двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що під час проведення 06.06.2016 року позивачем інвентаризації було підтверджено знаходження у позивача простого векселя серія АА 1467841 виданого відповідачем на суму 2 280 000,00 грн., відповідно до якого 06.03.2014 року зобовязання відповідача перед позивачем за договором купівлі - продажу від 26.09.2013 року на суму 2 280 000,00 грн. були припинені прийняттям позивачем у рахунок погашення цих зобовязань від представника відповідача, який діяв на підставі договору доручення від 06.03.2014 року, простого векселя на суму 2 280 000,00 грн. за актом приймання передачі від 06.03.2014 року. Відповідач стверджує, що вищевказані обставини стали йому відомі після того, як особа, що діяла на підставі договору доручення від 06.03.2014 року була призначена головою ліквідаційної комісії відповідача, у процедурі ліквідації за рішенням власників, про що 29.07.2016 року було внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та відповідно до приписів Цивільного кодексу України, головою ліквідаційної комісії відповідача було розпочато процедуру виявлення активів та пасивів відповідача.

Проте, як вбачається з акту приймання-передачі простого векселя від 06.03.2014, ТОВ "Інвестиційна компанія НКМ4 в особі ОСОБА_2, що діє на підставі доручення від 06.03.2014 та ТОВ "Інвестор-3" в особі директора ОСОБА_13, що діє на підставі статуту, склали цей акт про те, що ОСОБА_2 передав від імені ТОВ "Інвестиційна компанія НКМ4, а ТОВ "Інвестор-3" прийняв в рахунок погашення боргу ТОВ "Інвестиційна компанія НКМ4 перед ТОВ "Інвестор-3" за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 29.03.2013 простий вексель серія АА 1467841 виданого ТОВ "Інвестиційна компанія НКМ4 на суму 2 280 000,00 грн. (а.с. 86).

Даний акт підписаний сторонами та скріплений печаткою товариств. Отже, про факт видачі векселя відповідачем 06.03.2014 та про факт прийняття його позивачем ще до винесення судового рішення від 07.03.2014 року сторонам по справі було відомо саме в час здійснення таких дій, тобто 06.03.2014, до винесення судового рішення від 07.03.2014. Як вбачається з матеріалів справи, на момент прийняття рішення у справі в судовому засіданні 07.03.2014 (а.с. 33) був присутній представник позивача ОСОБА_13, якому було достеменно відомо про вказані обставини, оскільки акт приймання-передачі простого векселя від 06.03.2014 був підписаний ним особисто.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за ново виявленими обставинами" необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так як не можуть вважатися такими обставинами подані учасниками судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виходячи з наведених приписів, вексель серія АА 1467841 від 06.03.2014, виданий відповідачем в рахунок погашення зобовязання відповідача перед позивачем за договором купівлі - продажу від 26.09.2013 року на суму 2 280 000,00 грн., не є фактом, а є новим доказом, який не був своєчасно поданий сторонами, тому цей вексель не може вважатися нововиявленою обставиною.

До того ж, частина З ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» встановлює, що умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. Але, як свідчить наявні у справі докази, зокрема - копія договору продажу, умова щодо можливості проведення розрахунків за договором шляхом передачі векселя в договорі відсутня. Зазначена обставина, відповідно до норм законодавства виключала можливість здійснення розрахунку за договором у вексельній формі, та відповідно, свідчить про те, що саме по собі вексель серія АА 1467841 від 06.03.2014 та акт приймання - передачі векселя, на які посилається відповідач, не є доказом здійснення розрахунку за договором та не може підтверджувати факт добровільного погашення боргу відповідачем.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Таким чином, наведені відповідачем обставини та надані документи не можуть вважатися належними доказами на підтвердження факту здійснення відповідачем розрахунків в розмірі 2 280 000,00 грн. за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченим 26.09.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 459, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, а тому не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом першої інстанції в рішенні від 07.03.2014.

Оцінюючи всі обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що обставини, на які посилається відповідач, не є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України та не підтверджують факту здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013. Зазначені відповідачем обставини та надані докази не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні від 07.03.2014, що переглядається, не спростовують покладені в основу рішення ані факту наявності у відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу від 26.09.2013 розмірі 2 280 000,00 грн., ані правових підстав для реалізації предмета іпотеки - нежитлових приміщень підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху № 26-29, загальною площею 811,4 кв.м., які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованої за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_11, будинок 2, у спосіб, передбачений статтею 38 Закону України Про іпотеку з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестор-3 права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною 2 280 000,00 грн.

А тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ТОВ "Інвестиційна компанія НКМ4 про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 по справі № 922/665/14 за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, слід зазначити, що не зясування місцевим господарським судом всіх обставин справи, призвело до необґрунтованих висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки наведені в ній аргументи знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду має бути скасована з підстав його необґрунтованості та невідповідності нормам матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, 106,112, 114 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.08.16 у справі № 922/665/14 скасувати.

В задоволенні заяви ТОВ "Інвестиційна компанія НКМ4 про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 по справі № 922/665/14 за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014 по справі № 922/665/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.