КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа№ 910/21175/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від прокуратури: не з'явились

від позивача: ОСОБА_2 - особисто;

від відповідача-1: ОСОБА_3 - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача-2: не з'явились;

від відповідача-3: ОСОБА_4 - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.11.2016 року у справі № 910/21175/16 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2

до 1. громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6

2. громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_7

3. громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8

про стягнення 13093476,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.11.2016р. позовну заяву Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 повернуто без розгляду на підставі п. п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року по справі № 910/21175/16 скасувати.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ухвалу від 21.11.16 року постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, без дотримання Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") як джерела права, як наслідок ухвала від 21.11.16р. є незаконною та підлягає скасуванню.

Зокрема, апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна заява була скріплена печаткою ФОП ОСОБА_2 на якій визначено ідентифікаційний номер. Окрім того, рішенням Макарівського суду Київської області від 05.09.16 року. №370/1226/15-ц та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.11.16 року №370/1226/15-ц встановлено та підтверджено статус ОСОБА_2 в якості фізичної особи підприємця. Відтак, ці відомості не потребують доказування на підставі ч. 3 ст. 35 ГПК.

Також, апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо повернення позову у зв'язку з ненаданням свідоцтва ТОВ ТД Камілла від 17.12.14р., витягу з ЄДР щодо вчинених реєстраційних дій, повідомлення від 06.05.15р., вимоги від 12.05.16р. та докази їх направлення, повного тексту ухвали Апеляційного суду Київської області від 15.11.16р. №370/1226/15-ц, яка є підставою для звернення до Господарського суду м. Києва.

Перелічені судом документи не є обов'язковими для відкриття провадження. Якщо вони і потрібні були для розгляду справи, суд вправі був ухвалою зобов'язати позивача надати їх. Окрім того, існування даних матеріалів встановлено в судових рішеннях у справі №370/1226/15-ц, відтак, ці відомості також не потребують доказування на підставі ч. 3 ст. 35 ГПК.

До того ж, апелянт вказує, що суд порушив порядок розгляду клопотання про відстрочення сплати судового збору. Розгляд даного клопотання мав відбуватися виключно в присутності позивача з забезпеченням йому можливості надати усні пояснення.

Суд не мав підстав не приймати, в якості доказів, копії податкових декларацій наданих суду в якості підтвердження відсутності доходу у ФОП ОСОБА_2

Наведені судом причини, які начебто не дозволяли задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору є надуманими та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Скрипка І.М., Михальська Ю.Б., відновлено строк на апеляційне оскарженя, апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.12.2016 року.

Відповідач-2 до судового засідання, що відбулось 21.12.2016 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників відповідача-2 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності відповідача-2 є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6; громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_7; громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8 про стягнення 13093476,73 грн.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд першої інстанції встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню без розгляду, виходячи зокрема з того, що згідно з приписами статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви не було додано документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено, що станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378 гривень.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206 700,00 грн.).

У підпункті 2.2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 196402,15 грн. за позовну вимогу майнового характеру.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем за подання позову не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі. Натомість, до позовної заяви додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року роз`яснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд першої інстанції вірно вказав, що підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника, який унеможливлює сплату судового збору при зверненні з позовом, при цьому на заінтересовану сторону покладається обґрунтування та доведення обставин, котрі свідчать, зокрема, про утруднення здійснення сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Обґрунтовуючи своє клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на відсутність доходів від підприємницької діяльності, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, матеріали позовної заяви не містять доказів, які б підтверджували майновий стан позивача, (зокрема відсутність рахунків в установах банках, коштів на відповідних рахунках та відсутність майна), та що такий майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, самі лише обставини, пов'язані з наявністю або відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення такої сплати.

Враховуючий даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Суд першої інстанції вірно зазначає, що посилання на факт сплати судового збору під час звернення до суду загальної юрисдикції є безпідставними, оскільки дана обставина не впливає ніяким чином на факт звернення з позовом до господарського суду.

Враховуючи викладене, у розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір", звільнення або відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, які у даному випадку позивачем не доведено.

Таким чином, оскільки наведені в клопотанні обставини не є підставою для відстрочення сплати судового збору, в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволені клопотання суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що наведені судом причини, які начебто не дозволяли задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору ґрунтуються виключно на припущеннях.

Тому, судом першої інстанції вірно встановлено, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а розгляд даного клопотання правомірно відбувся на стадії вирішення питання щодо прийняття чи повернення позовної заяви відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення без розгляду позовної заяви, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 910/21175/16 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 910/21175/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 910/21175/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/21175/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка