РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/18559/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянувши відкритому судовому засіданні справу

за позовом Київської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-РИТЕЙЛ»

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Фрідман О.О. (довіреність б/н від 31.10.2016),

В С Т А Н О В И В:

10.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Київської міської ради (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-РИТЕЙЛ» (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач без достатніх правових підстав займає земельну ділянку (код ділянки 69:036:021), площею 0,0775 га, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 2-б (далі - спірна земельна ділянка).

Вважаючи, що його права порушені позивач звернувся до суду, просив зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту спірну земельну ділянку та повернути її позивачу, привівши у придатний для використання стан шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі № 910/18559/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 та призначено її розгляд на 01.11.2016.

01.11.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, подав власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору в провадженні іншого компетентного органу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду від 12.10.2016 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2016 розгляд справи відкладено на 15.11.2016.

15.11.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Крім того, зазначив, що у тексті позовної заяви та акті обстеження земельної ділянки № 16-0965-09 від 26.05.2016 допущено технічну описку, а саме: замість «провулку Політехнічний» невірно вказано «вулиця Політехнічна». З огляду на викладене, представник позивача заявив усне клопотання про виправлення технічної описки в тексті позовної заяви та просив суд вважати вірним зазначення адреси: м. Київ, провулок Політехнічний, 2б. Вказане клопотання було прийняте судом до розгляду.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, подав відзив на позовну заву, в якому зазначив, що відповідач займає земельну ділянку розташовану по провулку Політехнічний, 2-б, а не по вул. Політехнічній, 2-б, та сплачує земельний податок за користування нею. Крім того, вказав, що на спірній земельній ділянці розміщене виключно нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, а відповідач вчиняє дії спрямовані на оформлення прав на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене просив суд в задоволенні позову відмовити.

Крім того, представники сторін подали спільне клопотання про продовження строку розгляду спору, яке було задоволено судом на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 розгляд справи відкладено на 06.12.2016.

06.12.2016 представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними. Подав пояснення по справі, в яких, зокрема, зазначив, що відповідач не здійснює розміщення на спірній земельній ділянці автостоянки або паркувального майданчику транспортних засобів, тому будь-яких договорів з КП «Київтранспарксервіс» не укладав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 06.12.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

26.05.2016 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 25.09.2003 № 16/890, було здійснено обстеження земельної ділянки, площею 0,0775 га, на вул. Політехнічній, 2б у Солом'янському районі м. Києва, код ділянки 69:036:021 (далі - спірна земельна ділянка) та складено акт обстеження земельної ділянки № 16-0965-09 (далі - акт № 16-0965-09).

За результатами обстеження було встановлено та зазначено в акті № 16-0965-09, що згідно з даними міського кадастру спірна земельна ділянка обліковується за товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-РИТЕЙЛ» (далі - відповідач). Спірна земельна ділянка не огороджена, частково має тверде покриття. На ділянці розташовані МАФи з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, автостоянку (облаштована шлагбаумом, охороняється). Рішень Київська міська рада (далі - позивач) за поданням Департаменту земельних ресурсів щодо передачі, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою не зареєстровані.

15.11.2016 у судовому засіданні позивач, зокрема, пояснив, що у тексті позовної заяви та акті обстеження земельної ділянки № 16-0965-09 від 26.05.2016 допущено технічну описку, а саме: замість «провулку Політехнічний» невірно вказано «вулиця Політехнічна». З огляду на викладене, позивач просив суд вважати вірним зазначення адреси: м. Київ, провулок Політехнічний, 2б.

Вважаючи, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатніх правових підстав, позивач звернувся до суду, та з урахуванням клопотання, заявленого в судовому засіданні 15.11.2016, просив зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (код ділянки 69:036:021), площею 0,0775 га, розташовану за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-б та повернути її позивачу привівши у придатний для використання стан шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

У п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 (далі - Постанова Пленуму ВГСУ № 6 від 17.05.2011) роз'яснено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Отже, згідно із законодавством України право на землю реалізується шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Визначений законодавством порядок набуття права на землю передбачає, зокрема отримання заявником дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рішення компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також про передання у власність чи користування (оренду) визначеної земельної ділянки заявникові, та отримання документів, що посвідчують права заявника на визначену земельну ділянку. Усі перелічені документи можуть свідчити або про вжиття особою заходів до оформлення права на земельну ділянку або про завершення оформлення такого права в установленому законодавством порядку.

Заперечуючи проти задоволення заявлених позивачем вимог, відповідач, зокрема, зазначив у відзиві на позовну заяву, що вчиняє дії спрямовані на оформлення прав на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку. Так, на його замовлення були проведені роботи по інвентаризації спірної земельної ділянки та виготовлені технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

З матеріалів справи вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) була подана відповідачем до Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради 25.09.2013, а проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки складений у 2014 році. Проте, доказів затвердження вказаного проекту землеустрою, укладення договору оренди земельної ділянки та державної реєстрації його прав відповідач суду не надав. Відповідач також не надав суду доказів оскарження бездіяльності позивача.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача повернути спірну земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення її від будівель та споруд, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у сумі - 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з січня 2016 розмір мінімальної заробітної плати становить 1 378,00 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, розмір судового збору за розгляд даного позову становить 2 756,00 грн (1 378,00*2). Проте, позивач сплатив судовий збір у сумі 4 134,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 731 від 05.07.2016.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, надмірно сплачений судовий збір може бути повернутий позивачу за його клопотанням, а розподілу між сторонами підлягає судовий збір у розмірі 2 756,00 грн.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволенні, судовий збір у розмірі 2 756,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов Київської міської ради задовольнити у повному обсязі.

2. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-РИТЕЙЛ» (03051, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 1-Б, квартира 31; ідентифікаційний код 38674792) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (код ділянки 69:036:021) площею 0,0775 га по пров. Політехнічному, 2-б у Солом'янському районі м. Києва та повернути її Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141), привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання законної сили судовим рішенням.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-РИТЕЙЛ» (03051, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 1-Б, квартира 31; ідентифікаційний код 38674792) на користь Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) 2 756,00 грн (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість грн 00 коп.) судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21 грудня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань