ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 р. Справа № 917/1720/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії (проспект Свободи, буд. 8, м. Кременчук, 39601)

до Кременчуцького ліцею № 11 Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Першотравнева, буд. 53, м. Кременчук, 39600)

про стягнення 137722,60 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Розглядається позовна заява про стягнення 137722,60 грн., з них: 30859,86 грн. - пені, згідно договору постачання теплової енергії № 1736 від 01.01.2010р., 99699,73 грн. - інфляційних, 7163,01 грн. - 3% річних.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що заборгованість за постачання теплової енергії у відповідача відсутня, підстави для нарахування штрафних санкцій між сторонами були врегульовані щорічними договорами про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти, а не умовами договору № 1736 від 01.01.2010р.; позивачем не надано доказів порушення умов оплати спожитої теплової енергії відповідачем по щорічним договорам про закупівлю теплової енергії; за п.2.2.20 Договору № 1736 від 01.01.2010р. відповідач споживає теплову енергію виключно в межах встановлених кошторисів, оскільки є бюджетною установою, а тому відповідач здійснював оплату за спожиту теплову енергію у відповідності до бюджетних призначень, позивач навмисно сприяв збільшенню розміру штрафних санкцій, що призводить до збільшення втрат бюджету.

Відповідач прохає зменшити розмір пені на 90 відсотків та зменшити штрафні санкції, оскільки відповідач є комунальним закладом, утримується за рахунок місцевого бюджету і здійснює свою фінансово-господарську діяльність но основі кошторису.

В судовому засіданні 20.12.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (позивачем) та Кременчуцьким ліцеєм № 11 Кременчуцької міської ради Полтавської області (відповідачем) було укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1736 від 01.10.2010р., з невід"ємними додатками до них (далі - Договір); ( а.с.14-18).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору теплопостачальна організація (позивач) зобов'язалась надавати відповідачу (споживачеві) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Згідно п. 2.2.2 Договорів відповідач зобовязався оплачувати постачальнику вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного договору, згідно з умовами цього Договору та додатку до нього № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію.

Відповідно до додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" (а.с.18) розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивач вказує, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання перед ним в частині своєчасної оплати за спожиту електричну енергію, у визначені договором строки.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу на постачання теплової енергії в гарячій воді, обсяги та вартість поставленої за договором енергії.

При цьому, позивачем підставою позову визначено договір № 1736 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді, а відповідач вказує на наявність інших договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді: № 1736/2 від 21.01.2013 року на 2013 рік, № 1736/3 від 14.01.2014 року на 2014 рік, № 1736/5 від 14.01.2015 року на 2015 рік, № 1736/6 від 15.01.2016 року на 2016 рік.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, укладених між сторонами: № 1736/2 від 21.01.2013 року, № 1736/3 від 14.01.2014 року, №1736/5 від 14.01.2015 року, №1736/6від 15.01.2016 року (а.с. 89-96), їх умови визначають загальні положення поставки теплової енергії, обсяги постачання теплової енергії на період їх дії, ціну договору, строк поставки, загальні умови оплати та відповідальності, загальний перелік прав та обов"язків. При цьому, у розділі ХІ "Інші умови договору" (п.11.2) сторони узгодили, що умови постачання теплової енергії, не передбачені цими Договорами, регулюються між сторонами чинним законодавством, Правилами користування тепловою енергією та договором № 1736 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Оскільки саме умови договору № 1736 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді визначає порядок розрахунків за спожиту теплову енергію (Додаток № 4), визначає розмір відповідальності сторін (розділ 4, п. 6 Додатку № 4), суд відхиляє заперечення відповідача щодо неправильного визначення позивачем підстави позову.

З огляду на наведене, вимоги позивача судом оцінюються, виходячи з умов договору № 1736 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

З огляду на визначений сторонами порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків (що відображені позивачем у детальних розрахунках, доданих до позову, правильність яких не спростована відповідачем), матеріалами справи підтверджено, що порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію мало місце.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинюється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

В п.4.2.2 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення. Такі ж умови узгоджені сторонами в п.6 Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 30859,86 грн. пені за прострочення зобов"язань січня 2016р.- квітня 2016р. за загальний період з 05.02.2016р. по 19.05.2016р., 99699,73 грн. - інфляційних за прострочення зобов"язань жовтня 2013р.- березня 2016р. за загальний період з 16.11.2013р. по 15.06.2016р., 7163,01 грн. - 3% річних за прострочення зобов"язань жовтня 2013р.- квітня 2016р. за загальний період з 30.10.2013р. по 19.05.2016р. (а.с.10-13).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 30859,86 грн. пені за загальний період з 28.10.2015р. по 19.05.2016р., з урахуванням моменту виникнення зобовязань щодо оплати за кожний окремий місяць та здійснених відповідачем проплат), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань", не перевищує розрахункову суму, а тому вимоги про стягнення пені у заявленому позивачем розмірі є правомірними.

Як вже зазначалось вище, відповідач у відзиві просив суд зменшити розмір пені.

В обґрунтування вказаного відповідач посилається на те, що заборгованість виникала не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів, що розмір неустойки є надто великим в порівнянні зі збитками позивача, які, в свою чергу, не є надто великими; що заборгованість за спожите тепло відповідачем погашена в повному обсязі, що Відповідач є соціально значущим державним освітнім закладом, тощо.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступного мотивування.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз"яснив пленум Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи виконання боржником зобов"язань за Договором, той факт, що відповідач є соціально значущим державним освітнім закладом, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов"язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені до 1000,00 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково у розмірі 1000,00 грн.

При цьому судом враховано правову позицію Конституційного Суду України, зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Після перевірки правильності розрахунку 3% річних за прострочення зобов"язань жовтня 2013р.- квітня 2016р. за загальний період з 26.10.2013р. по 12.05.2016р. судом встановлено, що сума 3% річних у визначені позивачем періоди становить 7163,01 грн. (розрахунок суду залучено до справи). В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При перевірці правильності нарахувань інфляційних за прострочення зобов"язань жовтня 2013р. - квітня 2016р. за загальний період з 16.11.2013р. по 15.06.2016р. судом враховується наступне.

В п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Після проведення перевірки нарахування інфляційних судом встановлено, що сума інфляційних становить 69056,57 грн. (розрахунок суду залучено до справи). Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині у позові щодо інфляційних слід відмовити за безпідставністю цих вимог.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судом враховано, що пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню. У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов"язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити належний до стягнення розмір пені до 1000,00 грн.

3. Стягнути з Кременчуцького ліцею № 11 Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Першотравнева, буд. 53, м. Кременчук, 39600, ідентифікаційний код 23553931) на користь Публічного акціонерного товариство "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ідентифікаційний код 00131819) в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариство "Полтаваобленерго" (вул. проспект Свободи, буд. 8, м. Кременчук, 39601, ) 1000грн. 00 коп. пені, 69056грн. 57 коп. інфляційних, 7163грн. 01 коп. річних, 1606грн. 19 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 26.12.2016р.

Суддя Безрук Т. М.