УХВАЛА

20.12.2016Справа № 910/17049/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

скаргу публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", м. Київ, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни, м. Київ,

на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) Сивокозова О.В.,

з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.09.2015

у справі № 910/17049/15

за позовом публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", м. Київ, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни, м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ", м. Київ,

про стягнення 170 561 954,03 грн.,

за участю представників:

скаржника (позивача) - не з'явилися;

боржника - не з'явилися;

Відділу - Подольський А.А. (довіреність від 08.11.2016 № 670/20.3-03),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" (далі - Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни, звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ" (далі - Товариство) про стягнення: 45 916 057 грн. та 669 777,78 доларів США, що станом на 18.05.2015 за офіційним курсом НБУ становить 13 863 222,58 грн. заборгованості за кредитним договором від 01.08.2008 № 67 (далі - Договір); 24 967 235,89 грн. та 378 350,02 доларів США, що станом на 18.05.2015 за офіційним курсом НБУ становить 7 831 180,28 грн., заборгованості з процентів; 9 829 810,12 грн. та 145 378,99 доларів США, що станом на 18.05.2015 за офіційним курсом НБУ становить 3 009 089,52 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 4 942 172,33 грн. та 76 081,95 доларів США, що станом на 18.05.2015 за офіційним курсом НБУ становить 1 574 762,61 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів; 7 064 782,90 грн. та 104 541,15 доларів США, що станом на 18.05.2015 за офіційним курсом НБУ становить 2 163 818,02 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 2 244 624,85 грн. та 35 122,71 доларів США, що станом на 18.05.2015 за офіційним курсом НБУ становить 726 978,35 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 32 596 413,18 грн. втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту; 13 831 806,41 втрат від інфляції за несвоєчасну сплату процентів, а всього 170 561 954,03 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 року позовні вимоги Банку задоволено повністю.

01.09.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва було видано відповідні накази.

24.11.2016 від Банку надійшла скарга на дії головного державного виконавця Відділу Сивокозова О.В., яка мотивована тим, що державний виконавець неправомірно прийняв рішення про повернення стягувачу виконавчого документу.

У зв'язку з викладеним Банк просить суд:

- визнати рішення Головного державного виконавця Відділу Сивокозова О.М., щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні від 31.10.2016 № 51043563 неправомірним;

- скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу Сивокозова О.М. про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні від 31.10.2016 № 51043563;

- зобов'язати Головного державного виконавця Відділу Сивокозова О.М. поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконачого листа від 01.09.2015 № 910/17049/15, виданого Господарським судом міста Києва про стягнення з Товариства на користь Банку заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 розгляд скарги було призначено на 20.12.2016.

15.12.2016 позивач подав суду докази отримання постанови Відділу саме 10.11.2016 та заяву про розгляд скарги без участі повноважного представника.

У судовому засіданні 20.12.2016 представник Відділу заперечив проти скарги та заявив клопотання про долучення копії матеріалів виконавчого провадження.

Представники сторін у судове засідання 20.12.2016 не з'явилися, про причини неявки повноважних представників відповідача суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання; вимоги ухвали суду від 28.11.2016 відповідач не виконав.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду скарги, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до першої частини статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець.

При розгляді скарги судом встановлено таке.

12.05.2016 головним державним виконавцем Борейком М.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51043563 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 зі справи № 910/17049/15.

31.10.2016 головним державним виконавцем Сивокозовим О.М. прийнято постанову про повернення виконачого документа стягувачеві.

Слід зазначити, що вказана постанова отримана позивачем 10.11.2016.

Частиною першою, другою та п'ятою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення спірної постанови; далі - Закон) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною третьою статті 49 Закону передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що Відділом порушено вимоги закону, оскільки винесено постанову про повернення виконачого документа стягувачеві без наявності правових підстав.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З поданих Відділом копій виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не вживалися всі залежні від нього заходи спрямовані на виконання рішення суду.

Також, слід зазначити, що постанова про арешт коштів взагалі не відноситься до виконання рішення зі справи № 910/17049/15, а є документом з іншого виконавчого провадження ВП № 48984406 (з виконання рішення суду зі справи № 910/18586/15).

Державний виконавець не підтвердив документально вжитття заходів, на які він посилається у постанові від 31.10.2016 ВП № 51043563.

В абзаці третьому пункту 9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - Постанова № 9) вказано, що якщо ж обов'язок органу Державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

У пункті 9.13 Постанови № 9 зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на викладене, скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 1212 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

За таких обставин, керуючись статтями 86, 1212 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1.Скаргу публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозова О.В. з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 у справі № 910/17049/15 задовольнити.

2. Визнати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозова О.В. щодо винесення постанови повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.10.2016 ВП 51043563 незаконним.

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозова О.В. від 31.10.2016 ВП № 51043563 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

4. Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сивокозова О.В. вжити заходи спрямовані на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 зі справи № 910/17049/15, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

5. Копію ухвали надіслати учасникам процесу, що не були присутні у судовому засіданні, відповідно до статті 87 ГПК України.

Суддя І.Д. Курдельчук