ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.12.2016 Справа № 904/9678/16

За позовом Закритого акціонерного товариства "Діоген", м. Дніпро

до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про визнання права власності

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. № 18/0.1-45 від 25.08.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство "Діоген" звернулося до господарського суду з позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, в якому просить суд визнати за позивачем право власності на "Перша черга будівель і споруд з виробництва меблів", що складається з виробничо-складського корпусу літ. Б-1, Б-(І)-1, б-1, загальною площею 2205,9 кв.м, ґанки літ. б, б(1), сходи літ. б(2), споруди № 1-7, огорожа №8-12, мостиння І за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Скоробогатька курсанта, б.7.

Позовні вимоги обґрунтовує посиланням на приписи ст.. 392 Цивільного кодексу України та втратою правовстановлюючих документів на спірну нерухомість під час передавання арбітражним керуючим ОСОБА_2 документації підприємства банкрута ліквідатору ЗАТ «Діоген» ОСОБА_3

Ухвалою господарського суду від 28.10.2016р. порушено провадження у справі, призначено розгляд справи у судовому засіданні 17.11.2016р. та зобовязано сторони надати документи, необхідні для вирішення спору по суті, зокрема, зобовязано позивача надати докази на підтвердження повноважень ліквідатора ОСОБА_3; документи, що посвідчують правовий статус юридичної особи; оригінали доданих до позовної заяви документів - для огляду.

У призначене судове засідання 17.11.2016р. позивач явку свого повноважного представника не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

16.11.2016р. на адресу суду повернувся конверт з ухвалою господарського суду про порушення провадження у справі від 28.10.2016р., що направлялася на адресу позивача, з відміткою відділення поштового звязку: «Повернуто за закінченням строку зберігання».

Ухвалою господарського суду від 17.11.2016р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 14.12.2016р., у зв'язку з необхідністю повторного виклику позивача та витребування документів по справі.

Зазначеною ухвалою судом повторно зобовязано позивача надати докази на підтвердження повноважень ліквідатора ОСОБА_3; документи, що посвідчують правовий статус юридичної особи; оригінали доданих до позовної заяви документів - для огляду; а також надати письмові пояснення на відзив відповідача на позовну заяву.

У призначене судове засідання 14.12.2016р. позивач вдруге не забезпечив явку свого повноважного представника та не надав витребувані судом документи.

Поштове повідомлення про вручення позивачу ухвали від 17.11.2016р., якою відкладений розгляд справи на 14.12.2016р., або поштовий конверт з вказаною ухвалою на адресу господарського суду не поверталися.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спір про право власності між сторонами відсутній, оскільки відповідач жодним чином не оспорює право власності позивача на спірний обєкт, а має місце втрата документів, які підтверджують право власності. Водночас, зауважив, що відтепер право власності на нерухомість, відомості про які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підтверджується не документом, а відповідним записом у реєстрі. У відповідності з абз. 2 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі цього запису власник вчиняє правочини зі своєю нерухомістю. Обов'язкове використання нотаріусом під час вчинення нотаріальної дії з нерухомістю відомостей Державного реєстру прав передбачене статтею 46-1 Закону України «Про нотаріат». Також ч. 1 ст. 55 цього Закону встановлено, що угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав. Таким чином, більше не потрібно отримувати дублікат правовстановлювального документа, який втрачено чи пошкоджено, а також автоматично вирішується проблема реалізації свого права на розпорядження частиною нерухомості співвласником, у якого правостановлювальний документ відсутній. Просив в позові відмовити.

Ухвалою господарського суду від 14.12.2016р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.12.2016р., у зв'язку з необхідністю повторного виклику позивача та витребування документів по справі.

Зазначеною ухвалою судом повторно зобовязано позивача надати витребувані попередньою ухвалою документи, необхідні для розгляду справи по суті.

У призначене судове засідання 22.12.2016р. позивач знов не зявився та не надав витребувані судом документи. Будь-яких клопотань чи заяв позивача з приводу неможливості явки представника ЗАТ «Діоген» або відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Так, поштове повідомлення про вручення позивачу ухвал про відкладення розгляду справи від 17.11.2016р. та від 14.12.2016р., або поштові конверти з вказаними ухвалами на адресу господарського суду не поверталися.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

На підтвердження направлення на адресу позивача ухвал господарського суду від 17.11.2016р. та від 14.12.2016р. до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії реєстрів на відправку рекомендованої пошти з повідомленням по Дніпру від 21.11.2016р. № 174 та від 16.12.2016р. № 135, а також засвідчений судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки за вказаних вище підстав, він вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи належним чином.

Так, господарським судом здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Враховуючи закінчення встановленого законом строку розгляду справи, повідомлення судом належним чином сторін про час та місце судового засідання у справі, що підтверджується наявними у справі доказами, господарський суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, саме позивач повинен був довести наявність підстав для задоволення його позовних вимог та відсутність підстав для відмови у задоволенні позову, а також надати суду докази, на підтвердження таких обставин.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів.

Як зазначено вище, позивач витребувані судом документи не надав, у судове засідання його представник тричі не з'явився, що перешкоджає вирішенню спору по суті та дає підстави для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктами 2 та 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи доказів, які б підтверджували фактичні обставини справи, неповність матеріалів справи та суперечливість даних, повідомлених у позовній заяві позивачем та у відзиві на позовну заяву відповідачем, унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) так і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як задоволення так і відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

За таких обставин, неповність матеріалів справи та нез'явлення позивача для дачі пояснень з приводу фактичних обставин протягом строку, встановленого процесуальним законом для розгляду даної справи, перешкоджає встановленню істини з питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи з урахуванням вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що позивач без поважних причин не подав матеріали, які необхідні для встановлення фактичних обставин у справі, у судове засідання тричі не з'явися, що перешкоджає вирішенню спору, а закінчення строку розгляду справи унеможливлює його відкладення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

При цьому, у відповідності до ст. ст. 49, 81 Господарського процесуального кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" судові витрати, пов'язані з розглядом справи на відповідача не покладаються, а залишаються на позивачеві.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 5, ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позов без розгляду.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя ОСОБА_4