РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016Справа №910/17239/16

За позовом Фонду державного майна України

До Житомирської обласної державної адміністрації

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство «Головинський граніт»

Про визнання протиправним та скасування розпорядження

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Лисий В.І. представник за довіреністю № 541 від 31.12.15.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: Евін А.К. представник за довіреністю № 5 від 09.12.15.

Обставини справи:

Фонд державного майна України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації № 150 від 30.05.16. в частині поновлення Публічному акціонерному товариству «Головинський граніт» договору оренди земельної ділянки від 17.10.13. (кадастровий номер :03:000:0188) загальною площею 95,1090 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) до 17.01.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.16. порушено провадження у справі № 910/17239/16, на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Головинський граніт»; розгляд справи призначено на 11.10.16.

11.10.16. третьою особою через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 11.10.16. відповідачем було подано письмові заперечення по справі, в яких Житомирська обласна державна адміністрація просить суд зупини провадження по справі та надати можливість врегулювати спір мирним шляхом.

В судовому засіданні 11.10.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 10.11.16.

За результатами судового засідання 10.11.16. розгляд справи було відкладено на 08.12.16., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.16. на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору у справі на п'ятнадцять днів.

06.12.16. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмові заперечення по справі, які за своїм змістом є ідентичними із запереченнями, поданими відповідачем в судовому засіданні 10.11.16.

В судовому засіданні 08.12.16. судом було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відкладено розгляд справи на 20.12.16., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 20.12.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 20.12.16. не з'явився, проте 16.12.16. через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи без участі його повноважного представника.

Третя особа в судовому засіданні 20.12.16. проти позову заперечувала.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/17239/16.

В судовому засіданні 20.12.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.01. між позивачем та третьою особою було укладено Договір оренди № 22, відповідно до умов якого позивач передав третій особі в оренду цілісний майновий комплекс державного підприємства «Головинський кар'єр», що розташований, у тому числі, на земельній ділянці загальною площею 95,1090 га (кадастровий номер :03:000:0188).

Позивачем та третьою особою не заперечується, що вказаний договір оренди було укладено строком на п'ять років з 21.12.01. по 21.12.06. включно, після чого термін його дії було продовжено до 21.12.15.

В подальшому, в зв'язку з порушенням третьою особою умов вказаного договору оренди, позивачем було прийнято рішення про недоцільність продовження орендних правовідносин на наступний термін.

Позивач вказує на те, що відповідач цілісний майновий комплекс державного підприємства «Головинський кар'єр» з орендного користування не повернув, хоча строк дії договору оренди № 22 від 21.12.01. закінчився 21.12.15.

Наказом Фонду державного майна України від 21.10.15. №1561 єдиний майновий комплекс Державного підприємства "Головинський кар'єр" включено до Переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації шляхом продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, а наказом від 22.10.15. № 1564 прийнято рішення про його приватизацію та визначено дату оцінки та проведення інвентаризації майна Державного підприємства "Головинський кар'єр".

При цьому, 17.10.13. між Житомирською обласною державною адміністрацією (орендодавець, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Головинський граніт" (орендар) був укладений договір оренди землі (договір), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення на території в межах Головинської селищної ради Черняхівського району Житомирської області, кадастровий номер :03:000:0188 (п.1), в оренду надається земельна ділянка площею 95,1090 га (забудовані землі) (п.2), на земельній ділянці розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать орендарю на умовах оренди відповідно до договору оренди № 22 цілісного майнового комплексу державного підприємства "Головинський кар'єр" від 21.12.01. укладеного між регіональним відділенням Фонду державного майна та товариством (п.3), договір укладено строком до 03.06.15. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8), земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами (п.15), дія договору припиняється зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено (п.36). Вказаний договір зареєстрований Черняхівським районним управлінням юстиції Житомирської області, номер запису про інше речове право №3175493 від 18.10.2013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 56.

Згідно протоколу №7 від 12.08.15 комісією облдержадміністрації прийнято рішення про відмову у погодженні матеріалів щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок, в т.ч. площею 95,1090 га в межах Головинської селищної ради, у зв'язку з припиненням дії договору оренди цілісного майнового комплексу ДП "Головинський кар'єр".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/5363/15 від 22.01.2016 за позовом Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" до Житомирської обласної державної адміністрації, третя особа: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії визнано протиправною бездіяльність Житомирської обласної державної адміністрації щодо зволікання при розгляді звернення Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" від 30.04.15. про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 17.10.13. та зобов'язано Житомирську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про визначення керівника органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписати додаткову угоду до договору оренди землі від 17.10.13.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.16. у справі № 906/84/16 (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.16) відмовлено Публічному акціонерному товариству "Головинський граніт" в задоволенні позову до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 17.10.13., який зареєстрований Черняхівським районним управлінням юстиції Житомирської області, номер запису про інше речове право №3175493 від 18.10.13., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 56, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Головинський граніт" та Житомирською обласною державною адміністрацією, визнавши безпідставними доводи ПАТ «Головинський граніт» про поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вказане рішення набрало законної сили, а обставини, встановлені ним, суд під час провадження у даній справі вважає такими, що відповідно до приписів ст. 35 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин зокрема належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

30.05.16. головою Житомирської обласної державної адміністрації було прийнято розпорядження № 150 «Про надання земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення права постійного користування земельними ділянками, розірвання договору оренди землі, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок та надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки», пунктом 3 якого поновлено договори оренди землі підприємствам та фізичним особам-підприємцям згідно з додатком 3.

У відповідності до п. 6 додатку 3 до розпорядження № 150 від 30.05.16. в переліку підприємств та фізичних осіб-підприємців, яким поновлюються договори оренди землі, вказано Публічне акціонерне товариство «Головинський граніт» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) земельної ділянки площею 95,1090 га (забудовані землі) кадастровий номер :03:000:0188, строком до 17.01.17.

Судом враховано, що розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 24.06.16. № 182 призупинено дію розпорядження № 150 від 30.05.16. в частині п. 6 додатка 3 до вказаного розпорядження.

Оскільки Фонд державного майна України вважає оскаржуване розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації № 150 від 30.05.16. в частині п. 6 додатка 3 до вказаного розпорядження незаконним, вказане і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації (ст. 1 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації»).

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (п. 2 Роз'яснення №02-5/35 від 26.01.2000р. Президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»).

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного 17.10.13. договору спірна земельна ділянка була надана третій особі в оренду до 03.06.15. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами, а розташовані на цій території об'єкти нерухомого майна вже не належать третій особі на умовах оренди, оскільки договір оренди цілісного майнового комплексу, розташованого на спірній земельній ділянці, припинив свою дію. Відтак, використання третьою особою орендованої земельної ділянки за передбаченим у договорі цільовим призначенням з огляду на припинення договору оренди цілісного майнового комплексу неможливе.

Крім того, судом встановлено, що наказом Фонду державного майна України від 21.10.15. №1561 єдиний майновий комплекс Державного підприємства "Головинський кар'єр" включено до Переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації шляхом продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, а наказом від 22.10.15. № 1564 прийнято рішення про його приватизацію та визначено дату оцінки та проведення інвентаризації майна Державного підприємства "Головинський кар'єр".

Отже, судом встановлено, що прийняття 30.05.16. головою Житомирської обласної державної адміністрації розпорядження № 150 «Про надання земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення права постійного користування земельними ділянками, розірвання договору оренди землі, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок та надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки» в частині пункту 6 додатку 3 є безпідставним та перешкоджає приватизації державного майна, а тому визнається судом недійсним та підлягає скасуванню.

Судом враховано, що позивач просить суд визнати оспорюване розпорядження протиправним, а тому суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Слід зазначити що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У ст. 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом № 2148-08 від 19.10.73. Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов'язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом України у листі від 01.04.2014р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України".

Наразі, суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом визнання розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації № 150 від 30.05.16. в частині пункту 6 додатку 3 недійним та його скасування.

При цьому, посиланню третьої особи на наявність спеціального дозволу на користування надрами Сліпчицького родовища №2698 від 03.06.2002, судом було надано правову оцінку в межах справи № 906/84/16 та вказано на те, що згідно абз. 2 ст. 16 Кодексу України про надра, надання спеціальних дозволів на користування надрами, крім випадків користування надрами на умовах угод про розподіл продукції, укладених відповідно до Закону України "Про угоди про розподіл продукції", здійснюється після попереднього погодження з відповідною радою питання про надання земельної ділянки для зазначених потреб, крім випадків, коли у наданні земельної ділянки немає потреби, а отже отримання ділянки для розробки надр є підставою для отримання спеціального дозволу, а не навпаки, тобто сама по собі наявність спеціального дозволу на розробку надр не є підставою для укладання договору оренди земельної ділянки, як про це зазначає позивач. Крім цього, на території земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0188, знаходиться не тільки Сліпчицьке родовище, на яке у позивача є діючий спеціальний дозвіл на користування надрами №2698 від 03.06.2002, але і Головинське родовище, на яке у позивача немає спеціального дозволу.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації № 150 від 30.05.16. «Про надання земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення права постійного користування земельними ділянками, розірвання договору оренди землі, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок та надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки» в частині пункту 6 додатку 3 щодо поновлення Публічному акціонерному товариству «Головинський граніт» (ідентифікаційний код 31603505) договору оренди земельної ділянки від 17.10.13. (кадастровий номер :03:000:0188) загальною площею 95,1090 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) до 17.01.17.

3. Стягнути з Житомирської обласної державної адміністрації (10014, м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 1; ідентифікаційний код 00022489) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9; ідентифікаційний код 00032945) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.12.16.

Суддя Т.М. Ващенко