ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 922/4086/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Вербівка
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2., м. Харків
про стягнення 15.435,33грн.
за участю представників:

позивач - ОСОБА_3, довіреність №874 від 21.10.2016р.;

відповідач - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

25.11.2016р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Харківської області із позовом до ФОП ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 12.000,00грн. боргу, 2.673,48грн. пені, 507,85грн. інфляційних витрат, 254,00грн. 3% річних. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань за Договором з Експедитором 2 від 08.04.2016р. №08/04, у відповідності до умов якого позивач здійснив надання послуг, а відповідач не перерахував кошти за вище вказаним договором. В якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст.526, 530, 629, 901, 903 ЦК України, ст.193 ГК України та порушенням права та охоронюваних законом інтересів позивача.

Позивач ФОП ОСОБА_1 позов підтримує у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та надала клопотання (15.12.2016р. вх №43090), в якому просить суд долучити до матеріалів справи документи витребувані ухвалою суду від 28.11.2016р., які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки в судове засідання не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

08.04.2016р. між ФОП ОСОБА_1 (експедитор 2) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор 1) був укладений Договір з Експедитором 2 №08/04 (надалі - Договір), відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 2.1.1. відповідач як експедитор 1 діє від свого імені і за рахунок коштів замовника залучає позивача як експедитора 2 для доставки вантажу автомобільним транспортом. Експедитор 1 надає перевізнику транспортну заявку, яка є невід'ємною частиною договору. (т.I а.с. 13-14)

Згідно з п. 2.1.2. договору, порядок розрахунків для оплати послуг перевезення узгоджується в заявці.

Відповідно до п.6.1. договору, експедитор здійснює оплату транспортних послуг експедитора 2 з коштів, що надходять від замовника, за вирахуванням свого експедиторської винагороди протягом 5 банківських днів з дня отримання коштів від замовника за умови отримання від експедитора 2 всіх необхідних для взаєморозрахунків документів: оригіналу рахунку, копії транспортної накладної, оригіналу акта виконаних робіт і оригіналів інших документів, що закривають перевезення, або протягом 10 днів після отримання від експедитора 2 всіх вищезазначених документів, за умови, що кошти від Замовника експедитором вже отримані.

Згідно з п. 9.1 договору, даний договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2016р.

08.04.2016р. сторони узгодили заявку №1814 на перевезення вантажу автомобільним транспортом за замовленням ФОП ОСОБА_2, перевізником - ФОП ОСОБА_1 надано транспортні послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Всеволожськ (Росія) - Київ (Україна). В зазначеній вище заявці сторони визначили умови перевезення, серед яких, зокрема, ставка за перевезення складає 22.300,00грн. б/г розрахунок. Строк оплати сторонами погоджено протягом 25 днів після відвантаження автомобіля. (т.I а.с. 15)

Згідно товаро-транспортної накладної СМR №052670 по міжнародному перевезенню вантаж вантажним автомобілем було завантажено в м. Всеволожськ (Росія) та доставлено в м. Київ (Україна). Дата відвантаження товару - 11.04.2016р. (т. І а. с. 16).

Перевезення було виконано належним чином, що підтверджується даними транспортної накладної СМR №052670 та відміткою вантажоотримувача в графі „24" СМК про отримання вантажу та актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 18.04.2016р. №22-18/04/388 (т.I а.с. 17) перевізником були виконані роботи по заявці №1814 від 08.04.2016р. загальною вартістю 22.300,00грн.

За виконані роботи, за заявкою №1814 від 08.04.2016р., позивачем відповідачеві було виставлено рахунок на оплату від 18.04.2015р. №22-18/04/338 (т. І а. с. 18).

03.06.2016р. позивач звернувся до відповідача з претензією №1/388 та претензією від 03.06.2016р. №1 щодо погашення заборгованості за надані транспортні послуги по перевезенню вантажу згідно заявки від 08.04.2016р. №1814 (т. І а. с.23-24, 25).

22.02.2016р. відповідач частково сплатив вартість наданих послуг, що підтверджується платіжним дорученням №69, з якого вбачається, що відповідачем сплачено позивачу 10.300,00грн., призначення платежу: за авто-транспортні послуги за маршрутом Всеволожськ - Київ згідно рахунку №22-18/04/388 від 18.04.2016р. (т. І а. с. 28).

Як стверджує позивач у позовній заяві послуги надані відповідачу позивачем за заявкою від 08.04.2016р. №1814 у повному обсязі не сплачені, у зв"язку з чим сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 12.000,00грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також для нарахування пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 10.05.2016р. по 22.11.2016р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п.6.1. договору, експедитор здійснює оплату транспортних послуг експедитора 2 з коштів, що надходять від замовника, за вирахуванням свого експедиторської винагороди протягом 5 банківських днів з дня отримання коштів від замовника за умови отримання від експедитора 2 всіх необхідних для взаєморозрахунків документів: оригіналу рахунку, копії транспортної накладної, оригіналу акта виконаних робіт і оригіналів інших документів, що закривають перевезення, або протягом 10 днів після отримання від експедитора 2 всіх вищезазначених документів, за умови, що кошти від Замовника експедитором вже отримані.

Проте, сторони договору підписанням заявки від 08.04.2016р. №1814 фактично змінили умови та строки оплати послуг експедитора (т.І а.с.15). Згідно умов рядку "оплата" заявки від 08.04.2016р. №1814 сторони узгодили, що оплата здійснюється протягом 25 днів після розвантаження. Згідно відомостей міжнародної транспортної накладної CMR №052670 розвантаження відбулося 15.04.2016р. (т.І а.с. 16). Відтак, строк виконання зобов'язання відповідача перед позивачем щодо оплати наданих послуг розпочав свій перебіг 16.04.2016р. і закінчився через 25 днів, тобто, 10.05.2016р. включно.

Таким чином, відповідач повинна була розрахуватися з позивачем у вказаний строк. Посилання зроблені нею у претензії від 26.05.2016р. №1 на ненастання цього строку не відповідають обставинам справи, оскільки зроблені без урахування змін умов п.6.1. договору заявкою від 08.04.2016р. №1814 .

Крім того, такі твердження відповідача про ненастання строку платежу спростовуються фактом здійснення відповідачем часткової оплати на суму 10.300,00грн. платіжним дорученням від 22.07.2016р. №69. Цим платежем, здійсненим, як стверджує відповідач у своїй претензії, за відсутності обставин, визначених у п. 6.1. договору з експедитором 2 від 04.04.2016р. №08/04 відповідач підтвердила свою згоду на відмову від умов п.6.1. цього договору.

За таких обставин, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу послуг та настання строку на їх оплату підтверджується матеріалами справи, не спростований відповідачем у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, докази оплати наданих послуг матеріали справи не містять, - позов про стягнення суми боргу у розмірі 12.000,00грн. підлягає задоволенню.

Приходячи до висновку про задоволення позову суд критично оцінює посилання відповідача висловлені ним у претензії відповідача від 26.05.2016р. №1 (т.I а.с. 22) про завдання йому збитків неналежним виконанням позивачем своїх обов"язків за договором. Суд зауважує, що ці твердження відповідача не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на довільному тлумаченні умов договору. Факт належного виконання позивачем своїх обов"язків за договором встановлений актом виконаних робіт від 18.04.2016р. №22-18/04/388 підписаним обома сторонами, в т.ч. особисто відповідачем ФОП ОСОБА_2 Також, суд враховує, що такі твердження відповідача про завдання їй збитків діями/бездіяльністю позивача носять необгрунтований характер, оскільки не підтверджені документально. Крім того, суд наголошує, що завдання відповідачеві збитків діями/бездіяльністю позивача може бути, за інших необхідних умов, визнано підставою для стягнення з позивача збитків в судовому порядку, а не підставою для звільнення відповідача від необхідності виконання власних зобов"язань за відповідним договором.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При таких обставинах, враховуючи встановлення факту прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов"язання перед позивачем, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 507,85грн. за період з 23.07.2016р. по 22.11.2016р. та трьох процентів річних в сумі 254,00грн. за період з 10.05.2016р. по 22.11.2016р., заявлені правомірно, та підлягають задоволенню.

В силу статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В позові про стягнення 2.673,48грн. пені суд відмовляє, враховуючи приписи статті 547 ЦК України, оскільки договірними зобов'язаннями сторін не передбачено нарахування пені.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у даній справі, покладаються на відповідача пропорційно розміру частково задоволених позовних вимог - в сумі 1.139,32грн. (1,5% від 12.761,85грн.) та на позивача пропорційно сумі вимог в задоволенні яких судом відмовлено 238,68грн. (1,5% від 2.673,48грн.).

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 20, 181, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 547, 612, 625, 629, 642, 909 ЦК України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61091, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в ПАТ "ВТБ БАНК" м. Київ, МФО 321767) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2, р/р НОМЕР_4 в ПАО КБ ХГРУ "ПриватБанк" м.Харків, МФО 351533) 12.000,00 грн. основного боргу, 507,85грн. інфляційних витрат, 254,00грн. - 3% річних та 1.139,32грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В позові про стягнення 2.673,48грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 22.12.2016 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/4086/16/