ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.12.2016 р. Справа№ 914/3048/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судового засідання Кохановській Ю.І., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Мебель-Сервіс, м.Радехів Львівської області

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства ОСОБА_2А., м.Мендзибож, Республіка Польща

про стягнення 23 946,05 євро, що еквівалентно 650 573,47 грн. згідно курсу НБУ станом на 29.11.2016р.

За участі представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник (довіреність б/н від 16.02.2015р.);

від відповідача: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мебель-Сервіс до відповідача ОСОБА_1 підприємства ОСОБА_2А. про стягнення 23 946,05 євро, що еквівалентно 650 573,47 грн. згідно курсу НБУ станом на 29.11.2016р.

Ухвалою суду від 02.12.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 19.12.2016р.

В судове засідання представник позивача зявився, на вимогу ухвали суду подав клопотання б/н від 19.12.2016р. (вх. №50731/16 від 19.12.2016р.), з яким просить долучити до матеріалів справи переклад на польську мову позовної заяви, ухвали про порушення провадження у справі (в трьох примірниках кожен документ), а також інші документи, що витребовувались ухвалою суду. Також позивачем на вимогу ухвали суду надано для огляду в судовому засіданні оригінали рахунків та накладних.

Відповідач в судове засідання явки представника не забезпечив, вимог ухвали суду не виконав.

Заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку зупинити провадження у справі для вручення судового доручення іноземному субєкту - ОСОБА_1 підприємству ОСОБА_2А. (м.Мендзибож, Республіка Польща), який виступає відповідачем у даній справі.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.123 ГПК України іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що і субєкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.19 Закону України „Про міжнародні договори України чинні міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У відповідності до п.1.4 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 липня 2008 р. за №573/15264 обсяг правової допомоги, порядок зносин, вимоги щодо форми і змісту доручення, а також особливості виконання доручення визначаються положеннями міжнародного договору України, який діє у відносинах між Україною та відповідною іноземною державою. Посилання на такий міжнародний договір у дорученні є обов'язковим.

У справах за участю нерезидентів для передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном господарськими судами застосовується Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р., яка була імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000р. №2052-III і набрала чинності для України з 26.11.2000р.

На сьогоднішній день одним з учасників вказаної конвенції є і ОСОБА_4.

Як роз"яснено Міністерством юстиції України, потреба у застосування положень Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах, 1965р., виникає у разі необхідності вручити судові документи юридичній чи фізичній особі за кордоном.

Враховуючи те, що відповідачу необхідно вручити судові документи, суд дійшов висновку застосувати положення саме Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р.

Відповідно до Закону України „Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах №2052-III від 19 жовтня 2000 року Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага.

Відповідно до ст.2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Згідно із ст.3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Cтаттею 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965), встановлено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не зявився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що

a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території,

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією,

і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: „Прохання і „Короткий виклад документа.

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обовязково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі статтею 2 Конвенції, або через Міністерство юстиції України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність повідомити відповідача - Приватне підприємство ОСОБА_2А. (м.Мендзибож, Республіка Польща), про розгляд господарським судом Львівської області даної справи у належній формі, відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965).

Згідно ст.125 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ч.1 ст.79 господарського процесуального кодексу України України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно із ч.3 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Керуючись ст.ст. 22, 79, 86, 123, 124, 125 ГПК України, Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965), з метою повідомлення у належній формі іноземного учасника судового процесу про час і місце розгляду справи суд, -

УХВАЛИВ:

1. Наступне судове засідання призначити на 19.06.2017р. до 10:00 год., а у випадку невручення судового доручення іноземному субєкту відповідачу по справі ОСОБА_1 підприємству ОСОБА_2А. до вказаної дати, судове засідання відкласти на 17.07.2017р. до 10:00 год.

2. Зобов'язати позивача у найкоротший строк надати через канцелярію суду переклад польською мовою у трьох примірниках наступних документів:

- ухвали господарського суду Львівської області від 19.12.2016 року про зупинення провадження у справі;

- доручення про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій;

- прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів з додатками;

- виклику (повідомлення) про день судового розгляду;

- підтвердження про вручення документа.

3. Позивачу надати письмове нормативно-правове обґрунтування підстав стягнення з відповідача пені, яка нарахована позивачу; надати правовстановлюючі документи відповідача (за їх наявності); у випадку наявності додаткових обґрунтувань позовних вимог надати їх суду з долученням доказів на їх підтвердження; у випадку сплати заявленої до стягнення заборгованості повністю або частково надати належні докази (платіжні доручення або виписки банку); провести звірку взаємних розрахунків, акт звірки надати суду; явка повноважного представника.

4. Відповідачу надати нормативно та документально обґрунтований відзив, докази в підтвердження обставин, викладених у ньому; докази правосуб'єктності юридичної особи; правовстановлюючі документи; у випадку наявності зауважень стосовно розрахунку позовних вимог надати суду свій контррозрахунок; у випадку сплати заявленої до стягнення заборгованості повністю або частково надати належні докази (платіжні доручення або виписки банку); явка повноважного представника на власний розсуд.

5. Зупинити провадження у справі у звязку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

6. Витрати по здійсненню перекладу документів на даному етапі розгляду справи покласти на позивача.

7. Вручити ОСОБА_1 підприємству ОСОБА_2А. (м.Мендзибож, Республіка Польща) судові документи, зазначені вище.

Суддя Сухович Ю.О.