РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/7859/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча»

До Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 77 523,63 грн.

Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: Корсун Ю.Ю. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" пред'явлено позов до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків в сумі 77 523,63 грн., які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу (антрациту) при перевезенні за залізничною накладною № 51510287 від 24.07.2014 у вагоні № 67863852.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вагон № 67863852 з вантажем на станцію призначення Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці не прибув, що підтверджено складеним цією ж станцією комерційним актом від 30.10.2015 № БН 724394/1327. На думку позивача, відповідальність за втрату вантажу лежить на відповідачеві, який мав забезпечити його схоронність, проте не виконав такого обов'язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Прокопенко Л.В.) від 28.04.2016 порушено провадження у справі № 910/7859/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.05.2016.

Ухвалами від 20.05.2016, 29.06.2016, 13.07.2016, 18.07.2016, 10.08.2016 розгляд справи відкладався.

28.09.2016 судове засідання у справі не відбулося у зв'язку із звільненням судді Прокопенко Л.В. з посади.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв'язку із звільненням судді Прокопенко Л.В. з посади справу № 910/7859/16 було передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою від 03.10.2016 суд прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду на 01.11.2016.

Ухвалою від 01.11.2016 судом відкладено розгляд справи на 15.11.2016.

15.11.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Ярмак О.М. з лікарняного, ухвалою від 21.11.2016 справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.12.2016.

В судове засідання 06.12.2016 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Що стосується клопотань позивача про залучення до участі у справі третьої особи, суд відмовляє у їх задоволенні з підстав недоцільності на необґрунтованості.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову, надавши додаткові письмові пояснення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.07.2014 за залізничною накладною № 51510287 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (вантажовідправник) відправило на адресу Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (вантажоодержувач) зі станції Фащівка на станцію Маріуполь-Сортувальний антрацит у трьох вагонах № 65336554, № 65754459 та № 67863852.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторонам (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві).

Статтею 908 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 307 ГК України, і статтею 920 ЦК встановлено, що загальні умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Таким чином, права та обов'язки сторін виникають як з умов укладеного сторонами договору, так і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правовими актами, які регулюють відносини у певних випадках.

Виходячи зі змісту статті 909 ЦК, статті 307 ГК і статті 6 Статуту залізниць України, залізнична накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

30.10.2015 на станції призначення Маріуполь-Сортувальний був складений комерційний акт № БН 724394/1327 в якому вказано, що вагон № 67863852 не прибув на станцію призначення, в розділі «Д» акту зазначено, що по вказаній на лицьовій стороні акта відправці значиться 3 напіввагони з вантажем антрацит, фактично прибуло 2 напіввагони, вагон № 67863852 відчеплений без акта з/ф (загальної форми)».

Статтею 924 ЦК встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За змістом статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

У статті 111 Статуту наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу. Відповідно до статті 113 Статуту залізниця може бути звільнена від відповідальності, якщо вона доведе й інші обставини, що свідчать про відсутність її вини.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Факт неприбуття вагону № 67863852 з вантажем за призначенням за спірним перевезенням підтверджений комерційним актом № БН 724394/1327 від 20.10.2015, складеним на станції призначення вантажу Маріуполь - Сортувальний, який доданий позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

За положеннями ст. ст. 114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, сума втраченого при перевезенні вантажу у вагоні № 67863852 визначена позивачем на підставі рахунку вантажовідправника ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» № 1330 від 26.07.2014 з урахуванням норми природньої втрати та граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 2% від маси нетто та складає 77 523,63 грн.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову та заперечень по суті спору не надав, натомість, його заперечення проти позову ґрунтуються на недоведенні факту його правонаступництва стосовно прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", яким здійснювалось перевезення вантажу. На думку позивача, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, що розташовані на території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604, призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Вказані заперечення відповідача, судом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном визначені Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування».

Відповідно до статті 2 вказаного Закону утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту). Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб'єктів господарювання.

Статут ПАТ «Українська залізниця» затверджений постановою Кабінету Міністрів від 02.09.2015 № 735, яка була опублікована та набрала чинності 29.09.2015.

Згідно з пунктами 1, 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", останнє утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які організовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". В зазначеному додатку до таких підприємств віднесено Державне підприємство "Донецька залізниця". Згідно з ч. 2 п. 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, враховуючи додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця".

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, реєстрація новоутвореної юридичної особи - ПАТ «Українська залізниця» проведена 21.10.2015, в розділі даних про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, зазначено Держане підприємство «Донецька залізниця».

Постанова Кабінету Міністрів № 604 від 12.11.2014 стосується інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції та не регулює питань правонаступництва перевізника в процесі перевезень вантажу.

Враховуючи викладене, положення ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», статуту ПАТ «Українська залізниця», Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»є належним відповідачем по справі.

Інших доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.

Всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що втрата вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, м. Маріуполь, Донецької області, вул. Левченка, 1, ) 77 523 (сімдесят сім тисяч п'ятсот двадцять три) грн. 63 коп. вартості нестачі вантажу, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Повне рішення складено: 21.12.2016

Суддя О.М.Ярмак