КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа№ 910/10675/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача : Джеджея Л.А. - представник за дов. б/н від 01.12.2016 року;

від відповідача : Чугунов М.В. - представник за дов. №103 від 01.11.2016 року, Войцехівський О.В. - представник за дов. №375 від 30.12.2015 року;

від третьої особи : Шох С.М. - представник за дов. № 60 від 30.08.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Віктор"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року

у справі № 910/10675/16 (суддя : Мандриченко О.В.)

за позовом Фермерського господарства "Віктор"

до Публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ "РАЙЗ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит"

про стягнення 6 647 594, 29 грн

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Віктор" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ "РАЙЗ" (далі - відповідач ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит" (далі - третя особа) про стягнення з відповідача на користь позивача 6 647 594, 29 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач безпідставно набув грошові кошти в сумі 6657594,29 грн. Також відповідач має сплатити на користь позивача проценти за користування грошовими коштами з моменту їх отримання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у задоволенні позову Фермерського господарства "Віктор" відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 21.07.2016 року, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року по справі № 910/10675/16 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Крім того, скаржник вказав, що в матеріалах справи відсутні банківські виписки, що підтверджували б факт надходження спірних грошових коштів на рахунок позивача, тобто відповідач не виконав своїх зобов'язань по поверненню безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2016 року у справі № 910/10675/16 апеляційна скарга Фермерського господарства "Віктор" прийнята до провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

22.12.2016 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від скаржника надійшло клопотання про витребування у третьої особи банківської виписки за розрахунковими рахунками №635 та №5001, що належать позивачу на дату розгляду справи.

За результатом розгляду справи Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що немає підстав для задоволення даного клопотання, оскільки розгляд даної справи на підставі зібраних доказів та їх аналізу в сукупності є можливим.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що в матеріалах справи міститься відповідна довідка позивача, яка скріплена печаткою та підписом керівника позивача.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд відмовляє в клопотання скаржника від 22.12.2016 року про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи, з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Отже, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Так, клопотання скаржника про відкладення розгляду справи відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки строк розгляду апеляційної скарги відповідно до ст. 102 ГПК України підійшов до кінця, а задоволення клопотання призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

У судовому засіданні 22.12.2016 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 22.12.2016 року заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року по справі №910/10675/16 залишити без змін а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Віктор" без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фермерського господарства "Віктор"- без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з пояснень позивача у травні 2015 року між ним та відповідачем було досягнуто згоду про поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму 6 647 594,29 грн відповідно до договору від 27.05.15 року № 1ФГ/05-15, який в подальшому фактично укладено не було.

Позивач вказує на те, що з метою виконання вказаного договору ним було здійснено перерахування грошових коштів на користь відповідача згідно платіжного поручення від 05.06.15 року № 201 на суму 1544866,40 грн та платіжного доручення від 05.06.15 року № 202 на суму 5 102727,89 грн, в яких одержувачем коштів визначено ПАТ "КОМПАНІЯ "РАЙЗ", поточний рахунок 8001, призначення платежу: "за товар згідно договору № 1ФГ/05-15 від 27.05.2015 року".

Оскільки, на думку позивача, правова підстава для отримання грошових коштів в сумі 6 647 594,29 грн відсутня (відсутнє господарське зобов'язання), Фермерське господарство "Віктор" вважає, що відповідач набув кошти позивача без належної правової підстави, у зв'язку з чим просив суд першої інстанції стягнути з Публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ "РАЙЗ", на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, безпідставно набуті грошові кошти в сумі 6 647 594,29 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1087 Цивільного кодексу України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1088 Цивільного кодексу України при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 05.06.2015 року року ФГ "Віктор" здійснило перерахування зі свого поточного рахунку № 635 кошти в сумі 5102 727,89 грн на рахунок обліку простроченої заборгованості №8001 за кредитом позичальника банку компанії ПАТ "Компанія "Райз" з таким призначенням платежу: "За товар згідно договору № 1ФГ/05-15 від 27.05.2015 року в т.ч. ПДВ 850 454,65". Також 05.06.2015 року ФГ "Віктор" здійснило перерахування зі свого рахунку №5001 коштів в сумі 1544 866,40 грн на рахунок обліку простроченої заборгованості №8001 за кредитом позичальника банку компанії ПАТ "Компанія "Райз" з таким призначенням платежу: "За товар згідно договору №1ФГ/05-15 від 27.05.2015року в т.ч. ПДВ 257 477,73 грн.".

Підстави для погашення простроченої заборгованості компанії ПАТ "Компанія "Райз" у компанії ФГ "Віктор" в банку виявлені не були, а тому відповідно до звіту від 28.08.2015 року "Про перевірку простроченого кредиту" уповноваженою особою ФГВФО та на підставі розпорядження № 24 від 28.08.2015 року «Про здійснення вірного відображення обліку кредитної заборгованості ПАТ "Компанія "РАЙЗ», 02.09.2015 року банком було здійснено виправну (сторно) проводку, сутність якої полягала у тому, щоб повернути назад на поточний рахунок клієнта ФГ "Віктор" кошти у розмірі 6647594,29 грн, які безпідставно були зараховані на кредитний рахунок простроченої заборгованості позичальника ПАТ "КОМПАНІЯ "РАЙЗ".

Факт проведення банківської операції 02.09.2015 року з повернення грошових коштів на рахунок Фермерського господарства "Віктор" також підтверджується випискою по рахунку та письмовими поясненнями позивача (а.с. 46-47).

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З аналізу законодавчих норм, що регулюють правовідносини із зобов'язань щодо набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, слідує, що такі зобов'язання мають місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи як-то через помилку, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, спірні грошові кошти в розмірі 6 647 594,89 грн були повернуті банком Фермерському господарству "Віктор" 02.09.2015 року, та не знаходяться у власності відповідача.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як наладжене твердження скаржника, що відповідач не виконав своїх зобов'язань по поверненню безпідставно набутих грошових коштів.

Таким чином, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ "Компанія "РАЙЗ" у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутих грошових коштів в сумі 6 647 594,29 грн.

При цьому, Колегія суддів враховує, що дії Уповноваженої особи банку оскаржені не були.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у справі №910/10675/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фермерського господарства "Віктор" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Віктор" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2016 року у справі №910/10675/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10675/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич