ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" грудня 2016 р. Справа № 926/3172/16

За позовом ОСОБА_1 міської ради Чернівецької області

до Публічного акціонерного товаривства " Укртелеком " в особі Чернівецької філії публічного акціонерного товаривства " Укртелеком"

про стягнення збитків у формі неодержаного доходу від орендної плати у сумі 63826,71 грн.

Суддя Скрипничук Iван Васильович

Представники:

позивача - не зявився;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 427 від 26.07.2016

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 міська рада звернулась з позовом до Публічного акціонерного товаривства "Укртелеком" в особі Чернівецької філії ПАТ "Укртелеком" про стягнення збитків у формі неодержаного доходу від орендної плати у сумі 63826,71 грн., з яких 58679,68 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,57 га по вул. Хотинській, 1 у м.Сторожинець Чернівецької області та 5147,03 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,045 га по вул. Чернівецькій, 11а у м.Сторожинець Чернівецької області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до актів про визначення збитків від 16.06.2016, затверджених головою ОСОБА_1 райдержадміністрації, комісією визначено розмір збитків, які заподіяні відповідачем територіальній громаді м. Сторожинець, в особі ОСОБА_1 міської ради, внаслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 05.10.2016 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 25.10.2016.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відзиві на позов. Одночасно товариство зазначає, що земельними ділянками, які є предметом спору, він користується на підставі Державного акту на право постійного користування. Весь час в бюджет Сторожинецького району, відповідно до п.14.1.147 Податкового кодексу, сплачує земельний податок як постійний землекористувач, є власником споруд, розташованих на них. Крім цього, вчиняє всі залежні від нього дії, спрямовані на виготовлення технічної документації для виконання рішення сесії ОСОБА_1 міської ради № 106-22/2013 від 19.09.2013.

Ухвалою суду від 25.10.2016 розгляд справи відкладено на 08.11.2016.

У судовому засіданні 08.11.2016 за участю представників сторін оголошено перерву до 01.12.2016.

Представник відповідача у судовому засіданні звернувся з клопотанням про продовження строку розгляду спору на 15 днів для подачі додаткових доказів. Позивач не заперчував щодо даного клопотання.

Ухвалою суду від 01.12.2016 задоволено клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору на 15 днів. Одночасно, розгляд справи відкладено на 14.12.2016.

У засіданні суду 14.12.2016 оголошено перерву до 19.12.2016.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані докази, суд встановив.

Так, рішення XXІІ сесії VI скликання ОСОБА_1 міської ради №106-22/2013 від 19.09.2013 публічному акціонерному товариству «Укртелеком» (відповідач) було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі в оренду терміном на 10 років земельної ділянки орієнтовною площею 0,5700 га для обслуговування будівель і споруд товариства по вул. Хотинській,1 та земельної ділянки площею 0,0450 га для обслуговування будівель і споруд товариства по вул. Чернівецькій, 11А. Одночасно, зобовязано відповідача протягом трьох місяців замовити в проектній землевпорядній організації виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду, після чого подати її на сесію міської ради для затвердження. Однак, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач вказане рішення ОСОБА_1 міської ради не виконав.

У звязку з цим, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, було створено комісію з визначення та відшкодування збитків заподіяних власникам землі та землекористувачам ОСОБА_1 районної державної адміністрації.

Як наслідок, відповідно до актів про визначення збитків від 16.06.2016 комісією визначено розмір збитків, які заподіяні відповідачем ОСОБА_1 міській раді внаслідок користування земельними ділянками без правовстановлюючих документів у розмірі 63826,71 грн., у тому числі 58679,68 грн. за використання земельної ділянки площею 0,5700 га по вул. Хотинській,1 у м. Сторожинець та 5147,03 грн. за використання замельної ділянки площею 0,045 га по вул. Чернівецькій, 11А у м. Сторожинець. Представник відповідача був присутній на засіданні комісії, а копії актів про визначення збитків надіслані на адресу відповідача.

Суд вважає, що позовні вимоги стосовно нарахування відповідачу збитків у розмірі 58679,68 грн. за використання земельної ділянки по вул. Хотинській,1 у м. Сторожинець та 5147,03 грн. за використання земельної ділянки площею 0,045 га по вул. Чернівецькій, 11 А у м. Сторожинець без правовстановлюючих документів є направомірним, з огляду на таке.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого було порушено. З урахуванням положень частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на загальні положення наведених вище норм, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно- правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіяні збитків.

Відповідно до статті 30 Земельного кодексу України (чинного на час переходу права власності на об'єкти нерухомості) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статті 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Відповідно до статті 23 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачу виділялись спірні земельні ділянки. Також вбачається, що спірні земельні ділянки були виділені як окремий об'єкт з оформленням права користування спірною земельною ділянкою.

Так, позивач своїм рішенням №106-22/2013 від 19.09.2013 надав відповідачу дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі в дострокову оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,5700 га для обслуговування будівель та споруд по вул. Хотинській, 1, м. Сторожинець, та ділянки орієнтованої площі 0,0450 га для обслуговування будівель та споруд по вул. Чернівецька, 11А, м. Сторожинець. Пунктом 4 цього ж рішення позивач зобов'язав відповідача у визначений строк замовити в проектній землевпорядній організації виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду.

Відповідно до пункту 6 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Однак, вимога стосовно виготовлення технічної документації є неправомірною, оскільки Положення пункту 6 розділу X Земельного кодексу України втрачають чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі Рішення Конституційного Суду №5-рп/2005 від 22.09.2005.

Про відсутність обов'язкових приписів щодо переоформлення права постійного користування йдеться і в листі Держкомзему від 27.11.2009 за №20982/17/4-09, в якому відзначається, що на сьогодні підстави (зобов'язання) щодо переоформлення державного акта на право постійного користування земельною ділянкою на право оренди, якщо не змінювалась організаційно-правова форма товариств чи його назва, відсутні.

Відповідно до п. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені: Згідно ст. 8 Основного Закону України норми Конституції України є нормами прямої дії, а тому зазначене підкреслює безумовність їх виконання будь-якими суб'єктами права.

Стаття 69 Закону України «Про Конституційний суд України» від 16.10.1996 № 422/96-ВР встановлює, що рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 116 Земельного кодексу України встановлює, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний Земельний кодекс України серед підстав набуття права на землю юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки.

Згідно зі ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Тому, твердження позивача про відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку є неправомірними та таким, що не відповідають дійсності. Відповідач є землекористувачем земельних ділянок, які розташовані по вул. Хотинській 1 та по вул. Чернівецькій 11A у м. Сторожинець на підставі державного акта на право постійного користування землею серії I-ЧВ №001287. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №126 18 серпня 1992р. Даний акт чинний та неоспорювався.

Таким чином, суд зазначає, що особи, які користуються землею на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, не зобов'язані вчиняти дії, пов'язані із переоформленням їх права постійного користування.

З огляду на викладене, суд вважає, що правових підстав для задоволення позову немає, оскільки позивач не довів тих обставин на які він посилається як на підставу позову.

Керуючись ст.ст. 82, 84, 49 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити

Повне рішення складено 21.12.2016

Суддя І.В. Скрипничук