ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2016 р.Справа № 923/734/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від ДП «Херсонський морський торговельний порт» не зявився;

від ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Херсонського морського порту) ОСОБА_1 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»

на рішення господарського суду Херсонської області від 27 вересня 2016 року

по справі №923/734/16

за позовом Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»

до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту)

про стягнення 5997,58грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 15.12.16р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

12.07.2016р. Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» (надалі позивач, ДП «ХМТП») звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) (надалі відповідач, ХФ ДП «АМПУ»), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь 5997,58грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.07.2013р. до ДП «ХМТП» надійшла заявка ХФ ДП «АМПУ» №26-11/15 від 11.07.2013р. про здійснення організації власними силами прибирання зелених рослин та кущів вздовж полотна залізничних колій (№№15,18,19,21), розташованих на території ДП «ХМТП», від межі підїзних колій, з гарантією оплати виконаних робіт. За період 12,24, 25,30 липня 2013 року позивачем вказані роботи було виконано, проте відповідач не сплатив вартість виконаних робіт (5997,58грн.), що і зумовило звернення ДП «ХМТП» до суду з даним позовом.

З посиланням на норми ч.1 ст.207, ст.ст.526,625 ЦК України, ч.1 ст.181, ст.ст.173, 193 ГК України ДП «ХМТП» просило суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

05.08.2016р. відповідач подав суду першої інстанції пояснення на позов, в якому зазначив, що роботи за Заявкою №26-11/15 від 11.07.2013р. позивачем виконані не були та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 27.09.2016р. (суддя Нікітенко С.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ч.1 ст.202, ч.1 ст.901 ЦК України, ч.1 ст.181 ГК України та вмотивовано наступним. З огляду на наявні у справі документальні докази (заявка №26-11/15 від 11.07.2013р.) між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб договору про надання послуг. Надані позивачем докази (а.с. 10-15) в обґрунтування факту надання відповідачу послуг на виконання Заявки №26-11/15 від 11.07.2013р. по виконанню допоміжних та господарських робіт не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували доводи позивача - звіти на вантажно-розвантажувальні роботи (а.с.11-14) не засвідчені не тільки представниками відповідача, а навіть і представниками самого ж позивача. Вказані документи закінчуються лише зазначенням посад працівників позивача, одним прізвищем та пустографами за відсутності будь-яких підписів. Також у переліку виконаних робіт містяться такі, що не відповідають замовленим - виготовлення метел, господарчі роботи по складу № 2 термін закінчення яких співпадає з начеб то виконаними роботами по замовленню відповідача. Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №3516 від 31.07.2016р. (а.с. 15) взагалі не підписаний та не засвідчений печаткою позивача, а також і не підписаний відповідачем. Також і відсутні відомості щодо причин непідписання сторонами вказаного акту. Звіти та наряди-замовлення (а.с. 112-128), не дають суду можливість зробити висновок, що на виконання Заявки №26-11/15 від 11.07.2013р. у період - 12, 24, 25 та 30 липня 2013 року позивачем були надані відповідачу послуги на суму 5997,58 грн., оскільки у будь-якому випадку позивач після остаточного виконання робіт повинен був оформити належним чином акт здачі-прийняття робіт та надати його на підпис відповідачу, чого як свідчать матеріали справи позивачем виконано не було. За твердженнями самого ж позивача, роботи ним були виконані на підставі Заявки відповідача №26-11/15 від 11.07.2013р., однак акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 3516 від 31.07.2016р. (а.с. 15) містить відомості, що роботи виконувались на підставі договору № 21-В-ХЕФ-1387Д від 02.09.2013р. Отже акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №3516 від 31.07.2016р. взагалі не має жодного відношення до робіт, які замовлялись відповідачем та виконувались позивачем на виконання Заявки №26-11/15 від 11.07.2013р.

Не погодившись з рішенням суду від 27.09.2016р., ДП «ХМТП» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з наступних підстав:

- постановляючи оскаржуване рішення, судом не враховано, що первинними документами, які підтверджуються здійснення господарських операції є: акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №3516 від 31.07.2013р. та оформлені наряд - завдання від 12.07.2013р., 24.07.2013р., 25.07.2013р., 30.07.2013 р., які відповідають вимогам первинних документів, передбаченим п.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції;

- що стосується пустограф у звітах на навантажно - розвантажувальні роботи, то ці звіти містять пусті графи лише в частині відсутності інформації для їх заповнення, такі графи як «кількість вагонів», «інші одиниці виміру», «кількість в інших одиницях виміру». Інші графи заповнені відповідно до змісту здійснених господарських операцій та містять підписи та посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції;

- стосовно тверджень про відсутність підпису представника ДП «ХМТП» у акті здачі - прийняття робіт (надання послуг) №3516 від 31 липня 2013 р. - акт було підписано та у 2-х екземплярах направлено на підпис на адресу відповідача. Згодом, позивач своїм листом від 11.05.2016 №07-38/27 повторно направив дублікат акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) №3516 від 31.07.2013р. та рахунку на оплату №4096 від 09.08.2013р.;

- судом не прийнято до уваги твердження позивача, що виконання робіт, стягнення заборгованості за які є предметом позовних вимог, відбувалось згідно заявки ХФ ДП «АМПУ» №26-11/15 від 11.07.2013р. За період 12. 24. 25. 30 липня 2013 р. ДП «ХМТП» вказані у заявці роботи було виконано. Перелік заявлених робіт відповідає змісту здійснених господарських операцій, що зазначений у акті здачі -прийняття робіт (надання послуг) №3516 від 31.07.2013р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2016р. прийнято апеляційну скаргу ДП «ХМТП» до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

28.11.2016р. відповідач надіслав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

13.12.2016р. ДП «ХМТП» подало суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача на підставі вже поданих документів.

Представник відповідача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

ДП «ХМТП» в засідання суду апеляційної інстанції 15.12.2016р. свого представника не направило.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 24.07.2013р. Херсонська філія ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту) подала Державному підприємству «Херсонський морський торговельний порт» Заявку №26-11/15 від 11.07.2013р. (вхідний номер 2587/01-24 від 24.07.2013р.), в якій для можливості утримання земельного полотна підїзних залізничних колій ХФ «АМПУ» просило організувати власними силами прибирання зелених рослин та кущів вздовж полотна залізничних колій (№15, 18, 19, 21), розташованих на території ДП «ХМТП», від межі поїзних ліній, з гарантією оплати виконаних робіт.

04.05.2016р. ДП «ХМТП» надіслало відповідачу претензію на суму 5997,58грн. в якій зазначило, що за період 12,24,25,30 липня 2013р. ДП «ХМТП» були виконані роботи, зазначені в Заявці ХФ ДП «АМПУ» №26-11/15 від 11.07.2013р., у звязку із чим позивач просив відповідача сплатити вартість виконаних робіт у сумі 5997,58грн. В додатки до претензії були залучені: копія заявки №26-11/15 від 11.07.2013р.; копія рахунку на оплату №4096 від 09.08.2013р.; копії нарядів-завдань від 12.07.2013р., 24.07.2013р., 25.07.2013р., 30.07.2013р.; копія журналу реєстрації видачі первинної документації контрагентам; копія наказу №310 від 12.05.2016р.

11.05.2016р. позивач повторно направив відповідачу рахунок №4096 від 09.08.2013р. на оплату робіт за Заявкою №26-11/15 від 11.07.2013р.

24.06.2016р. ДП «ХМТП» надіслало ХФ ДП «АМПУ» лист №18-25/211 з вимогою сплатити 5997,58грн. вартості виконаних робіт за Заявкою №26-11/15 від 11.07.2013р.

Звертаючись до суду з позовом ДП «ХМТП» зазначило, що ним на виконання Заявки відповідача №26-11/15 від 11.07.2013р. у період - 12, 24, 25 та 30 липня 2013 року роботи з прибирання зелених рослин та кущів вздовж полотна залізничних колій були виконані, проте відповідач не здійснив оплату наданих послуг.

Місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ДП «ХМТП» з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Звертаючись до суду з позовом позивачем у якості доказів обґрунтованості позовних вимог були надані наступні документи (в копіях):

- заявка №26-11/15 від 11.07.2013р. (а.с9);

- довідка від 07.08.2013р. провідного спеціаліста вантажного району ДП «ХМТП» (а.с.10);

- звіт по зміні №000005295 бригади №12 (а.с.12);

- звіт по зміні №000005339 бригади №12 (а.с.13);

- звіт по зміні бригади №12 (а.с.13);

- звіт по зміні бригади №12 (а.с.14)

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №3561 від 31.07.2013р. (а.с.15);

- рахунок на оплату №4096 від 09.08.2013р. на суму 4997,98грн. (а.с.16);

- претензія №18-08/3 від 04.05.2016р. (а.с.17);

- листи ДР ХМТП №18-25/211 від 24.06.2016р. та №07-38/27 від 11.05.2016р. (а.с.18-19).

26.09.2016р. ДП «ХМТП» було подано суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в додатки до яких надані копії звітів по змінах №000005199, №000005295, №000005304, №00000339 та наряди-завдання №000002958, №000003006, №000003014, №000003033.

Згідно із ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із приписами ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з цим, надані позивачем звіти на вантажно-розвантажувальні роботи (а.с. 11-14) не засвідчені не тільки представниками відповідача, а навіть і представниками самого ж позивача. Ці документи закінчуються лише зазначенням посад працівників ДП «ХМТП», одним прізвищем та пустографами за відсутності будь-яких підписів. Також у переліку виконаних робіт містяться такі, що не відповідають замовленим - виготовлення метел, господарчі роботи по складу №2 термін закінчення яких співпадає з начебто виконаними роботами по замовленню відповідача.

Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №3516 від 31.07.2016р. (а.с.15) не підписаний та не засвідчений печаткою ДП «ХМТП», а також і не підписаний ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрація морських портів України).

Крім того, у Акті здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №3516 від 31.07.2016р. міститься відмітка про те, що роботи були здійснені виконавцем, зокрема, на підставі Договору №21-В-ХЕВ-13/87Д від 02.09.2013р.

Звіти та наряди-замовлення по змінах №000005199, №000005295, №000005304, №00000339 та наряди-завдання №000002958, №000003006, №000003014, №000003033 (а.с. 112-128), не надають можливості зробити беззаперечний висновок, що на виконання Заявки №26-11/15 від 11.07.2013р. у період - 12, 24, 25 та 30 липня 2013 року ДП «ХМТП» були надані відповідачу послуги на суму 5997,58 грн., оскільки позивач після остаточного виконання робіт повинен був оформити належним чином акт здачі-прийняття робіт та надати його на підпис відповідачу, проте доказів вручення такого акту для підписання відповідачем в справі немає.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що надана ДП «ХМТП» Довідка від 07.08.2016р. (а.с.10), складена позивачем на підставі даних, які не підтверджуються належними документальними доказами.

Отже ДП «ХМТП» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт надання відповідачу послуг на виконання Заявки №26-11/15 від 11.07.2013р. по виконанню допоміжних та господарських робіт докерами-механізаторами (вирубка трави, зачищення залізничних колій, переїздів від сміття, бруду та інше) у період - 12, 24, 25 та 30 липня 2013 року на суму 5997,58 грн.

Як зазначає ДП «ХМТП» у позовній заяві, роботи ним були виконані на підставі Заявки відповідача №26-11/15 від 11.07.2013р., проте акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №3516 від 31.07.2016р. (а.с. 15) містить відомості, що роботи виконувались на підставі договору № 21-В-ХЕФ-1387Д від 02.09.2013р.

Отже вказаний акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) не має ознак належного доказу щодо виконання робіт, які замовлялись відповідачем за Заявкою №26-11/15 від 11.07.2013р.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наприклад, чинним законодавством, що регулює відносини за договором перевезення вантажу, встановлено перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на перевізника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на перевізника відповідальності за незбереження вантажу. Так само за змістом статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та статті 14 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Разом з цим, в матеріалах справи наявна копія претензії ДП «ХМТП» від 04.05.2016р. (а.с17), де вказується що вартість виконаних робіт розрахована згідно Протоколу №01/07/2013 від 01.08.2013р. засідання комісії цінової та тарифної політики ДП «ХМТП».

Такий протокол від 01.08.2013р., складений вже після оформлення документів по наданим послугам, в матеріалах справи відсутній, отже спірна сума вартості наданих послуг (факт надання яких відповідач заперечує) 5997,58грн. не має документального підтвердження в матеріалах справи.

Акт здачі-прийняття робіт (щодо іншого договору) №3516 складений 31.07.2013р. та вже містить визначення вартості робіт, відтак це суперечить відомостям щодо визначення вартості робіт протоколом від 01.08.2013р.

Довідка (а.с.13) від 07.08.2013р. також включає посилання на протокол від 01.08.2013р., але щодо заявки ХФДП «Адміністрація морських портів України» вих. №26-11/18 від 11.08.2013р., а не 26-11/15 від 11.07.2013р.

Отже місцевий господарський за наслідками розгляду даної справи дійшов правомірного висновку, що ДП «ХМТП» не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували його доводи, та, як наслідок, відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ДП «ХМТП» колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №3516 від 31.07.2013р. та оформлені наряд - завдання від 12.07.2013р., 24.07.2013р., 25.07.2013р., 30.07.2013р. відповідають вимогам, встановленим ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки вищезазначений акт не містить посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та особистий підпис; акт не скріплений печатками сторін.

Твердження ДП «ХМТП» про те, що Акт №3516 від 31.07.2013р. було підписано та у 2-х екземплярах направлено на підпис на адресу відповідача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи (не надано копію відповідного супровідного листа, тощо), в матеріалах справи наявна лише копія листа №07-38/27 від 11.05.2016р., в якому позивач зазначає, що для проведення розрахунків між підприємствами, повторно направляє рахунок на оплату робіт №4096 від 09.08.2013р. та дублікат акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №3516 від 31.07.2013о. (а.с.19).

Більш того, сам Акт №3516 від 31.07.2013р. (копія якого наявна в матеріалах справи а.с.15) не підписаний посадовою особою та не скріплений печаткою ДП «ХМТП».

Колегія суддів зазначає, що відповідач як під час розгляду справи в суді першої інстанції (відзив на позовну заяву а.с.53-55), так і під час апеляційного перегляду справи (відзив на апеляційну скаргу) категорично заперечував факт надання позивачем відповідачу за Заявкою №26-11/15 від 11.07.2013р. послуг, що у сукупності із встановленими обставинами по справі також підтверджує необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ДП «ХМТП».

Колегія суддів зазначає, що майже усі доводи апеляційної скарги ДП «ХМТП» зводяться до мотивів, зазначених позивачем у позовній заяві, не свідчать про неправильність висновку про відмову у позові місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати не спроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Херсонської області від 27.09.2016р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.99,101-103,105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 27.09.2016р. залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 20.12.2016р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.