ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016Справа № 28/481-А

За позовом Державної податкової інспекції у Солом"янському районі м. Києва

до приватного акціонерного товариства "Піастрелла"

простягнення 186732,41 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

Від позивача Вірчак В.Г.(дов. від 06.09.2016)

Від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, державна податкова інспекція у Солом'янському районі м. Києва, звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до закритого акціонерного товариства "Піастрелла" про стягнення 186732,41 грн.

Відповідно до ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України господарським судом м. Києва від 14.11.2006 було винесено ухвалу, якою відкрито провадження у справі № 28/481-А.

Під час підготовки справи до судового розгляду судом було призначено попереднє судове засідання на 07.12.2006 о 09:40, витребувано від сторін документи та докази на їх підтвердження.

07.12.2006 року під час проведення попереднього судового засідання представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки предметом доказування з боку відповідача в справі є те, що державна податкова інспекція у Солом'янському районі м. Києва винесла протиправне рішення від 20.02.2006 №/0, яким закритому акціонерному товариству "Піастрелла" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій: пеня у сфері ЗЕД, в розмірі 186 732, 41 грн.

Правомірність прийняття зазначено рішення розглядається господарським судом м. Києва в межах справи №28/501-А.

Відповідно до п.1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі: 1) смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, а також ліквідації органу, злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, - до встановлення правонаступника; 2) необхідності призначення або заміни законного представника сторони чи третьої особи - до вступу у справу законного представника; 3) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; 4) звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні.

Обговоривши у судовому засіданні підстави для задоволення зазначеного клопотання Господарський суд дійшов висновку щодо доцільності зупинення розгляду справи до вирішення пов'язаної справи №28/501-А.

За наслідками підготовчого провадження суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) зупинення провадження у справі; 3) закриття провадження у справі; 4) закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду (п.1 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи викладені обставини, клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, а розгляд справи зупиненню.

Ухвалою господарського суду від 07.12.2006 зупиненно провадження по справі № 28/481-А до набранням законної сили судового рішення по справі №28/501-А

Зобов'язано представників сторін повідомити господарський суд м. Києва про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва В.В. Князькова від 10.10.2013, в зв`язку з обранням судді Копитової О.С. на посаду судді Київського апеляційного господарського суду, з метою дотримання процесуальних строків, справу № 28/481-А за позовом державної податкової інспекції Солом'янського района м. Києва до закритого акціонерного товариства "Піастрелла" про стягнення 186732,41 грн. передано на автоматичний розподіл, згідно якого її розподілено судді Головатюку Л.Д.

Ухвалою суду від 14.10.2013 суддею Головатюком Л.Д. прийнято до свого провадження справу № 28/481-А за позовом державної податкової інспекції Солом'янського району м. Києва до закритого акціонерного товариства "Піастрелла" про стягнення 186732,41 грн.

Станом на 26.10.2016 сторони не виконали вимог ухвали господарського суду м. Києва від 07.12.2006 по справі № 28/481-А та не повідомили суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження.

Судом встановлено, що постановою господарського суду м. Києва від 25.11.2013 по справі №28/501-А в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до п. 5 ст. 156 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій воно було зупинено.

З огляду на викладене, суд поновив провадження у справі та призначив підготовче судове засіданні з викликом представників сторін на 10.11.2016.

Ухвалою суду від 10.11.2016 закінчено підготовче провадження і призначено справи до судового розгляду на 29.11.2016. Зобов"язано відповідача подати суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2016 розгляд справи відкладено на 13.12.2016 у зв'язку з неявкою представників сторін.

Представник відповідача в судове засідання 13.12.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 13.12.2016 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 розгляд справи відкладено на 22.12.2016 у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Представник відповідача в судове засідання 22.12.2016 вкотре не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 22.12.2016 прибув представник позивача, дав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачем було додано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому він зазначав, що пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД не є штрафною санкцією (штрафом) для цілей Закону № 2181, а тому за цих обставин дії відповідача по стягненню зазначеного платежу у спосіб, який передбачений Законом №2181 для стягнення іншого виду платежу, не можуть бути визнані діями, що вчинюються державним органом у порядку встановленому законом - тобто є незаконними.

Таким чином, ЗАТ «Піастрелла» вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки стягнення проводиться на підставі неправомірного рішення ДПІ у Солом'янському районі м. Києва №/0 від 20.02.2006, яке не підлягає виконанню через його незаконність.

Після з'ясування всіх обставин у справі та перевірки їх доказами головуючий у судовому засіданні надав присутньому представнику позивача можливість дати додаткові пояснення чи надати додаткові докази; представник позивача зазначив, що всі пояснення та письмові докази вже було надано.

Враховуючи наведене, у відповідності до ст.ст. 151,152 КАС України, суд закінчивши з'ясування обставин та перевірку їх доказами перейшов до судових дебатів.

Після судових дебатів, виходу та повернення з нарадчої кімнати, судом в судовому засіданні 22.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані оригінали документів, копії яких долучені до матеріалів справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Закону України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-ХІІ від 04.12.1990 зі змінами та доповненнями та інших законодавчих актів ДПІ у Солом'янському районі міста Києва було проведено позапланову документальну перевірку ЗАТ "Піастрелла" з питань дотримання валютного законодавства за результатами якої було складено акт №2658-0090/22-20/33293530 від08.02.2006.

На підставі вказаного акту перевірки було винесено рішення про застосування

штрафних санкцій від 20.02.2006 №/0 на суму зобов'язання пеня у сфері ЗЕД в розмірі 186732,41 грн.

Перевіркою встановлено порушення вимог ст.2 Закону України "Про порядок

здійснення розрахунків в іноземній валюті від 23.09.1994 №185/94-ВР, із змінами та доповненнями, та відповідно до ст.4 вказаного Закону нарахована пеня.

Відповідач звернувся до ДПІ у Солом'янському районі м. Києва зі скаргою на

рішення про застосування штрафних санкцій від 20.02.2006 №/0.

Рішенням від 06.03.2006 №3202/10/25-010 ДПІ у Солом'янському районі м.Києва залишила скаргу без задоволення, та було винесено нове рішення про застосування штрафних санкцій від 16.03.2006 № /1.

Відповідач звернувся зі скаргою до ДПА у м.Києві. Рішенням від 29.05.2006 №3747/7/25-114 скарга залишена без задоволення, та було винесено нове рішення про застосування штрафних санкцій від 29.05.2006 № /2.

Відповідач звернувся зі скаргою до ДПА України. Рішенням від 04.08.2006 №14734/7/25-0415 ДПА України залишила скаргу без розгляду.

Суд зазначає, що вказані рішення про застосування штрафних санкцій, яким

визначено зобов'язання Відповідача, не скасовано у спосіб та відповідно законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю, у зв'язку з наступним:

Відповідно до статті 2 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" № 959-ХІІ від 16.04.1991 із змінами та доповненнями, встановлено, що суб'єкти господарської діяльності України при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються порядком, встановленим законами України.

При цьому при прийнятті рішень стосовно правомірності здійснення зовнішньоекономічних операцій розрахунки по експортно-імпортних операціях регулюються не тільки нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальним законодавством, яке пріоритетне по відношенню до кодексу, яким є, зокрема валютне, і до якого належать такі законодавчі акти, як: Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність", Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю".

Статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.1994 із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 184/96-ВР від 07.05.96р встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України. Відповідальність за порушення ст. 2 передбачено статтею 4 вказаного Закону.

Посилання ЗАТ "Піастрелла" на те, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки стягнення проводиться на підставі неправомірного рішення ДПІ у Солом'янському районі м. Києва №/0 від 20.02.2006, яке не підлягає виконанню через його незаконність не прийнято судом до уваги, оскільки правомірність вказаного рішення встановлена як органами ДПІ, так і судовим рішенням у справі № 28/501-А. Застосування санкцій було здійснено за порушення порядку розрахунків між резидентом та нерезидентом з врахуванням всіх наданих до перевірки документів, в тому числі вищевказаної індивідуальної ліцензії НБУ.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.94 р. із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 184/96-ВР від 07.05.96р:

Порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Підпунктом 1.2 розділу 1 встановлено, що відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, органи державної податкової служби України направляють платникам податків податкові повідомлення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, які направляються відповідно до розділу 7 цього Порядку.

Підпунктом 7.1 розділу 7 зазначено, що податковий орган здійснює розрахунок суми штрафних (фінансових) санкцій та приймає відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, якими податковим органам надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яке складається за формою згідно з додатком 8 (форма "С").

Тобто даним Порядком чітко встановлена форма рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до Наказу Державної податкової адміністрації України від 17 березня 2001 року N 110 "Про затвердження Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) органами державної податкової служби" встановлено: у разі порушення валютного законодавства до платників податків застосовувати штрафні санкції та фінансові, у вигляді нені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірах, визначених відповідними законодавчими актами (п. 6.3).

Розмір пені визначено статтею 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.94 р. із змінами та доповненнями, внесеними Законом України 184/96-ВР від 07.05.96р., на яку йде посилання в рішенні ДПІ у Солом'янському районі м. Києва № /0 від 20.02.06р.

Отже, пеня за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності є штрафною (фінансовою) санкцією для цілей Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181, і підлягає сплаті до бюджету в порядку, встановленому законодавством України.

Крім того, матеріали справи свідчать, що 2007 році ЗАТ "Піастрелла" звернулося до суду з адміністративним спором про визнання відмови Міністерства економіки України № 102-41/11 від 29.01.2007 в надані висновку ЗАТ "Піастрелла" щодо можливості продовження законодавчо встановлених термінів розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом № 01/03 від 03.03.2005 на суму 274740,00 євро до 11.10.2005; зобов'язання Міністерства економіки надати висновок щодо віднесення зовнішньоекономічного договору (контракту) до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків у іноземній валюті" ЗАТ "Піастрелла" по контракту № 01/03 від 03.03.2005 на суму 2058750,00 євро, доповнення №№ 1-4, додаткова угода № 1 від 14.03.2005 з фірмою "SALFRA S.A. LUGANO Svitzerlend", а саме до зовнішньоекономічних контрактів, за якими здійснюються операції резидента, відноситься до договорів поставки складних технічних виробів, з зазначенням суми 276740,00 євро та терміну до 11.10.2005 як таких, на які можливе продовження законодавчо встановлених термінів розрахунків за зовнішньоекономічною операцією.

Постанову Господарського суду міста Києва № 32/161-А від 05.07.2007 якою зобов'язано Міністерство економіки України надати висновок щодо віднесення зовнішньоекономічного договору (контракту) до видів, визначених у статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", ЗАТ "Піастрелла" по контракту № 01/03 від 30.03.2005 на суму 2058750 євро, доповнення №№ 1-4, додаткова угода № 1 від 14.03.2005 з фірмою "SALFRA S.A. LUGANO Svitzerlend", а саме до зовнішньоекономічних контрактів, за якими здійснюються операції резидента, відноситься до договорів поставки складних технічних виробів, з зазначенням суми 276740,00 євро та терміну до 11.10.2005 як таких, на які можливе продовження законодавчо встановлених термінів розрахунків за зовнішньоекономічною операцією скасовано постановою Вищого адміністративного суду України від 24.11.2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд визнає обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача про застосування до позивача пені за порушення вимог зовнішньоекономічного законодавства.

Нарахована згідно спірного рішення фінансова санкція у розмірі у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.п. 1.6, 1.7 ст. 1 Закону примусове стягнення - звернення стягнення на активи платника податків в рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього узгодження його суми таким платником податків. Активи платника податків -кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу.

Відповідно до зазначених норм та користуючись правом передбаченим п.11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості перед бюджетом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач самостійно узгодив суми податкових зобов'язань зазначивши їх в деклараціях, сплату узгоджених зобов'язань у встановлені строки в повному обсязі не провів; податкових вимог не оскаржував; наявність боргу не заперечив, доказів сплати боргу до бюджету не надав.

За викладених обставин, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і доведеними відповідними доказами, а позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Згідно з ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 21, 71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Піастрелла"(01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, ) до державного бюджету України(р/р 0010, одержувач ВДК у Солом'янському районі м. Києва, ідентифікаційний код 26077951, банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 23030200) пеню в сумі 186 732(сто вісімдесят шість тисяч сімсот тридцять дві) грн. 41 коп.

3. Видати виконавчий лист після набрання постановою законної сили.

4. Постанова відповідно до частини 1 статті 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

5. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

6. Копію постанови розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 23.12.2016