КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Справа№ 927/846/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гаврилюка О.М.

Власова Ю.Л.

представники:

прокурор: Винник О.О. - представник за посвідченням

позивач: не з'явився

відповідач: Пільганчук В.В. - представник за довіреністю

третя особа-1: не з'явився

третя особа-2: не з'явився

третя особа-3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16 (суддя Кушнір І.В.)

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації,

до Приватного акціонерного товариства "Чернігіврибгосп",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

2.Державне агенство рибного господарства України

3. Державне підприємство "Укрриба"

про припинення права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 провадження у справі № 927/846/16 зупинено на підставі ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що прокурор та позивач обґрунтовують свої позовні вимоги, посилаючись на ч. 1 ст. 120 та п. "е" ст. 141 Земельного кодексу України, і пов'язують перехід прав на спірну земельну ділянку втратою відповідачем права повного господарського відання на ряд об'єктів, що не увійшли до статутного фонду відповідача під час приватизації і знаходяться на цій земельній ділянці, а саме - скидного каналу № 1, та стосовно саме якого Відповідачем згідно наданих позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог пред'явлено позов про визнання часток співвласників у сумісному майні, що в свою чергу може вплинути на оцінку застосовності до спірних правовідносин наведених статей Земельного кодексу України, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що справа № 927/846/16 є пов'язаною зі справою № 927/991/16 і її розгляд є неможливим до вирішення цієї справи, внаслідок чого провадження у справі № 927/846/16 на підставі ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України підлягає зупиненню.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до Господарського суду Чернігівської області.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, зроблені судом в оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинам справи, оскаржувана апелянтом ухвала прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на спірній земельній ділянці площею 535,5 га, яка перебуває у постійному користуванні відповідача, знаходиться як власне майно товариства, так і державні споруди, у тому числі і споруди, які є предметом позову у справі № 927/991/16. Вимоги прокурора у справі № 927/846/16 про припинення права постійного користування земельною ділянкою ПАТ «Чернігіврибгосп» стосується усієї площі в цілому згідно державного акта на право постійного користування землею серії ЧН № 001356 від 07.04.1997, тобто 535, 5 га. Питання припинення права на землю виключно під гідротехнічними спорудами прокурором не ставиться. Крім того, апелянт зазначив, що незалежно від результатів розгляду справи № 927/991/16, на спірній земельній ділянці площею 535, 5 га продовжуватиме залишатися, як майно ПАТ «Чернігіврибгосп», так і державне майно. При цьому питання набуття права товариства на земельну ділянку під власним майном , незалежно від його кількості , можливо вирішити лише у площині вимог ст. ст. 116, 120 Земельного кодексу України та ст. ст. 20, 22, 50 Закону України «Про землеустрій».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 927/846/16 для розгляду апеляційної скарги Заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 передано на розгляд сформованої колегії суддів у складі: Станік С.Р., Гаврилюк О.М., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2016 поновлено Заступнику прокурора Чернігівської області строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16, апеляційну скаргу прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 01.12.2016.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016, у зв'язку з участю судді Сухового В.Г., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у семінарі, відповідно до підпунктів до п. 2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи № 927/846/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.12.2016 для розгляду справи № 927/846/16 за апеляційною скаргою Заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Гаврилюк О.М., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 справу прийнято до провадження зазначеною колегією суддів, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 01.12.2016.

01.12.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Чернігівської обласної адміністрації надійшли письмові пояснення по справі, в яких остання зазначила, що підтримує позовні вимоги прокурора та просить задовольнити в повному обсязі апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 розгляд справи № 927/846/16 було відкладено до 13.12.2016.

12.12.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Чернігіврибгосп" надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Так, відповідач вказував на те, що рішення по справі № 927/991/16 про визнання частки власності відповідача у сумісному майні на споруди, розташовані на земельній ділянці 535,5 га із встановленням у ньому обставинами і фактам як доказ, може істотно вплинути на прийняте в майбутньому рішення у пов'язаній справі № 927/846/16 про припинення права постійного користування землею, а також на оцінку щодо можливості застосування до спірних правовідносин пункту «е» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні 13.12.2016 прокурор підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16 скасувати та направити справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.12.2016 проти доводів апеляційної скарги заперечував та зазначив, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування - відсутні.

Позивач в судове засідання 13.12.2016 своїх представників не направив, однак 01.12.2016 через канцелярію суду подав пояснення по справі № 927/846/16, в яких просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у повному обсязі.

Третя особа-1 в судове засідання 13.12.2016 своїх представників не направила, однак через канцелярію суду подала пояснення по справі, в яких зазначила про те, що предметом спору у справі № 927/846/16 є припинення відповідачу права постійного користування земельною ділянкою площею 535,5 га на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області відповідно до державного акту на право постійного користування землю ЧН № 001356 від 07.04.1997. Підставою звернення прокурора з позовом є положення ч. 1 ст. 120 та п. "е" ст. 141 Земельного кодексу України, оскільки на вказаній земельній ділянці знаходиться майно - гідротехнічні споруди, що відповідачу не належить і є державною власністю. Під час розгляду справи № 927/846/16 ПАТ «Чернігіврибгосп» було подано позов про визнання його співвласником 3 гідротехнічних споруд, і який розглядається у справі Господарського суду Чернігівської області № 927/991/16, і до розгляду якої було зупинено провадження у справі № 927/846/16. Проте, на спірній земельній ділянці наявні і інші належні відповідачу об'єкти нерухомого майна, і питання припинення землекористування саме під гідротехнічними спорудами прокурором не ставилось. Таким чином, на думку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, розгляд справи № 927/991/16 не перешкоджає розгляду справи № 927/846/16.

Крім того, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області просило розглянути справу за наявними матеріалами без участі його представника.

Третя особа-2 та третя особа-3 в судове засідання 13.12.2016 своїх представників не направили, причин неявки суд не повідомили, про розгляд справи були повідомлені належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 821, № 524). Через канцелярію суду заяв та клопотань не подавали.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

У п. 3 Постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії-" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановленого ч. 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи те, що розгляд апеляційної скарги відкладався, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача та третіх осіб, за наявними у справі матеріалами.

Частиною п'ятою статті 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, прокурором в обґрунтування позову зазначено про наступне.

Згідно з наказом Міністерства рибного господарства України від 18.05.1995 № 60 створено Чернігівське обласне об'єднання сільськогосподарського рибного господарства "Чернігіврибгосп", якому в подальшому змінено назву на Чернігівське обласне державне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство "Чернігіврибгосп" (наказ від 21.10.1997).

Відповідно до рішення виконкому Мньовської сільської ради народних депутатів від 06.02.1997 № 11 Чернігівському обласному об'єднанню сільськогосподарського рибного господарства "Чернігіврибгосп" видано державний акт на право постійного користування землею серії ЧН №001356 від 07.04.1997 щодо земельної ділянки площею 535,5 га, наданої для ведення Мньовського рибного господарства на території Мньовської сільської ради Чернігівського району. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №110.

Відповідно до Закону України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" та згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області від 28.12.1998 № 1028 затверджено план приватизації Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства "Чернігіврибгосп" та створено Відкрите акціонерне товариство "Чернігіврибгосп" шляхом перетворення Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства "Чернігіврибгосп" у Відкрите акціонерне товариство "Чернігіврибгосп".

Приватне акціонерне товариство "Чернігіврибгосп" мало назву Відкрите акціонерне товариство "Чернігіврибгосп", статут товариства в новій редакції викладений, у зв'язку зі змінами законодавства України внаслідок набрання чинності Закону України "Про акціонерні товариства", а також зміни типу акціонерного товариства.

Прокурор вважає, що перетворення підприємства є однією з форм припинення його діяльності і його результатом є утворення нової юридичної особи, офіційного статусу яка набуває з моменту державної реєстрації.

Земельний кодекс України 1992 року не передбачав автоматичного переходу до юридичної особи, яка утворилась в результаті реорганізації іншої юридичної особи, права постійного користування земельною ділянкою, а тому ВАТ, а надалі Приватне акціонерне товариство "Чернігіврибгосп", набув права постійного користування земельною ділянкою площею 535,5 га згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЧН №001356 від 13.05.1997 без достатніх правових підстав.

Оскільки Приватне акціонерне товариство "Чернігіврибгосп" продовжило використання земельної ділянки площею 535,5 га згідно вказаного вище державного акту на право постійного користування землею, що виданий у 1997 Чернігівському обласному об'єднанню сільськогосподарського рибного господарства "Чернігіврибгосп", що, на думку Прокурора, не узгоджується з вимогами земельного та цивільного законодавства, а тому це право постійного користування підлягає припиненню на підставі ч.1 ст. 120 та п. "е" ч. 1 ст.141 Земельного кодексу України.

Прокурором зазначено, що на спірній земельній ділянці розміщено гідротехнічні споруди, які не увійшли до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Чернігіврибгосп", і на даний час є державною власністю. Крім того, земельна ділянка площею 535,5 га, яка перебуває у користуванні Відповідача, відноситься до земель водного фонду, розпорядником яких відповідно до ст.122 Земельного кодексу України є Чернігівська обласна державна адміністрація.

Крім того, у наданих письмових поясненнях прокурор вказує, що державна реєстрація юридичної особи - Відкритого акціонерного товариства "Чернігіврибгосп" проведена 29.12.1998. Як вбачається з плану приватизації, до об'єктів, що не підлягають приватизації, увійшли, зокрема, Мньовський рибцех.

Спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України "Про передачу гідротехнічних споруд" від 06.05.2003 №126/5752 передано до сфери управління Міністерства аграрної політики України гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства.

30.06.2003 комісією, створеною відповідно до наказу Державного департаменту рибного господарства від 20.06.2003 №135, за участю представників Державного департаменту рибного господарства України, Міністерства аграрної політики України, Регіонального відділення Фонду державного майна України, ДП "Укрриба", ВАТ "Чернігіврибгосп" складено акти приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увішли до статутного фонду ВАТ "Чернігіврибгосп", та передано їх з балансу останнього на баланс ДП "Укрриба".

Наказом Державного департаменту рибного господарства України від 27.07.2003 № 203 Про затвердження акту приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ "Чернігіврибгосп", затверджено акт приймання-передачі гідротехнічних споруд та закріплене зазначене в акті майно за ДП "Укрриба" на праві повного господарського відання.

У подальшому це майно згідно з договором від 31.12.2003, укладеного між ДП "Укрриба" та ВАТ "Чернігіврибгосп", передано останньому на безоплатне зберігання з правом користування.

Прокурор вважає, що у червні 2003 року відбулася повна втрата ВАТ "Чернігіврибгосп" права господарського відання щодо цього державного майна, шляхом передачі його з балансу товариства на баланс ДП "Укрриба" згідно з актом приймання-передачі гідротехнічних споруд від 30.06.2003.

Одночасно з цим, державне майно закріплено на праві повного господарського відання ДП "Укрриба" у липні 2003 року на підставі вказаного вище наказу Державного департаменту рибного господарства України від 27.07.2003 №203.

Водночас, у період з 31.12.2003 і до 29.04.2015 ПАТ (ВАТ) "Чернігіврибгосп" використовувало вказані гідроспоруди згідно з укладеним 31.12.2003 з ДП "Укрриба" договором зберігання майна з правом користування.

Прокурор, посилаючись на ст. 136 Господарського кодексу України та приймаючи до уваги припинення права повного господарського відання ВАТ "Чернігіврибгосп" на гідротехнічні споруди у 2003 році та не набуття їх у власність Відповідачем на даний час, вважає, що до даних правовідносин підлягають застосуванню ч.1 ст. 120 та п. "е" ч. 1 ст.141 Земельного кодексу України.

Третьою особою-1 у письмових поясненнях зазначено, що 29.12.1998 Чернігівською районною державною адміністрацією було видано свідоцтво № 655 про державну реєстрацію юридичної особи ВАТ "Чернігіврибгосп".

Таким чином, на думку третьої особи-1, з моменту державної реєстрації ВАТ відбулась втрата товариством права господарського відання, зокрема права розпорядження, майном, яке під час приватизації не увійшло до статутного фонду. Крім того, третя особа-1 вважає, що з моменту набрання чинності спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України "Про передачу гідротехнічних споруд" від 06.05.2003 № 126/752 право оперативного управління відповідним державним майном перейшло до сфери Міністерства аграрної політики України, а з моменту підписання актів приймання-передачі право повного господарського відання на гідротехнічні споруди перейшло до ДП "Укрриба".

Обґрунтовуючи заперечення на позов відповідачем, зокрема, зазначено, що державний акт на право постійного користування землею серії ЧН № 001356 від 07.04.1997 був виданий Чернігівському обласному об'єднанню сільськогосподарського рибного господарства "Чернігіврибгосп" за цільовим призначенням - ведення Мньовського рибного господарства.

Приватне акціонерне товариство "Чернігіврибгосп" зберігає виробничу спеціалізацію, напрямок і профіль діяльності в галузі сільськогосподарського виробництва з риборозведення, вирощування товарної риби і рибопосадкового матеріалу, залишилось зареєстрованим і внесеним до Єдиного державного реєстру підприємств, організацій України за тим же самим ідентифікаційним кодом 00476820, що і Чернігівське обласне державне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство "Чернігіврибгосп", без припинення діяльності. Право землекористування Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства "Чернігіврибгосп" перейшло до Відкритого акціонерного товариства "Чернігіврибгосп" та відповідно до Приватного акціонерного товариства "Чернігіврибгосп" як його правонаступника. Цільове призначення земельної ділянки не змінено.

06.05.2003 спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України "Про передачу гідротехнічних споруд" №126/752 передано до сфери управління Міністерства аграрної політики України гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства, Регіональним відділенням Фонду державного майна України наказано забезпечити приймання-передачу майна на баланс Державного підприємства "Укрриба" у порядку, встановленому "Положенням про порядок передачі об'єктів державної власності", затвердженим постановою КМУ від 21.09.1998 №1482, в місячний термін з дня підписання цього наказу. Встановлено, що з дозволу Фонду державного майна України (регіональних відділень) орендодавцем майна, переданого згідно з цим наказом, виступає Державне підприємство "Укрриба". Додатком до цього наказу є перелік господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства, серед яких зазначено ВАТ "Чернігіврибгосп".

Згідно з Законом України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2009 №185-V функції Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області з управління гідротехнічними спорудами припинилися з моменту передачі їх у повне господарське відання на баланс Державного підприємства "Укрриба". Вказані об'єкти державної власності (гідротехнічні споруди рибогосподарських технологічних водойм) передано до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

На земельних ділянках структурних підрозділів Приватного акціонерного товариства "Чернігіврибгосп" - Чернігівського риборозплідника та Мньовського рибного господарства знаходиться нерухоме майно Приватного акціонерного товариства "Чернігіврибгосп", а саме: адміністративні будівлі та виробничі споруди, склади комбікормів, гаражі, інкубаційний рибний цех, басейнові лінії, низьковольтні мережі, високовольтні лінії (в т.ч. розташовані на розподільних дамбах), очисні споруди, поля підземної фільтрації, мережі водогону та каналізації, тепломережі, насосні станції, трансформаторні підстанції, господарчі дороги, причали, огорожі та інше майно, що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 21.01.2009 та від 02.03.2011.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Приватним акціонерним товариством "Чернігіврибгосп" подано позов до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області про визнання часток співвласників у сумісному майні і ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.10.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 927/991/16.

Згідно з копією позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач у справі № 927/991/16 просить визнати частку співвласника Приватного акціонерного товариства "Чернігіврибгосп" у сумісному майні - скидному каналі № 1 вартістю 14085,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі № 927/991/16 з урахуванням збільшення їх розміру, позивач зазначає, що Державним підприємством "Укрриба" був погоджений кошторис на ремонт скидного каналу № 1, договірна ціна, акт приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2004, акти прийняття-передачі основних засобів після капітального ремонту від 31.08.2004, вартість виконаних робіт становить 14085,00 грн. В свою чергу, ПАТ "Чернігіврибгосп" вважає, що воно є співвласником гідротехнічних споруд в частині вкладених матеріалів при здійсненні ним за власні кошти капітальних ремонтів майна, а тому має обумовлені законом підстави на користування земельною ділянкою під такими спорудами. Нормативно позов у справі № 927/991/16 обгрунтований посиланням на припис ст.ст. 16, 316, 317, ч. 2 ст. 318, ч. 3,5 ст. 319, ст. 328, ст. 392, ст. 355, ст. 358 Цивільного кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем з посиланням на припис частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України було подано клопотання про зупинення провадження у справі № 927/846/16 до розгляду по суті іншої справи № 927/991/16, яке було задоволено судом першої інстанції, про що винесено оскаржувану ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18, статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 Господарського процесуального кодексу України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом спору у даній справі є припинення відповідачу права постійного користування земельною ділянкою площею 535,5 га на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, право постійного користування якою посвідчено державним актом ЧН № 001356 від 07.04.1997 з тих підстав, що оскільки ПАТ «Чернігіврибгосп» гідротехнічні споруди з водним об'єктом на праві власності та на праві користування - не належать, його право на постійне користування зазначеною земельною ділянку підлягає припиненню згідно з вимогами ст.ст. 120, 141 Земельного кодексу України.

При цьому, суд у справі № 927/846/16 позбавлений права встановити належність відповідачу на праві спільної сумісної власності частини гідротехнічних споруд, оскільки вказані обставини є предметом дослідження у справі № 927/991/16, предмет та підстави позову у якій охоплюються саме обставинами наявності/відсутності у відповідача прав співвласника у сумісному майні (гідротехнічній споруді), і що матиме значення під час вирішення спору у справі № 927/846/16 щодо наявності/відсутності обумовлених законом підстав права позивача на користування відповідною земельною ділянкою. В свою чергу. самостійне встановлення вказаних обставин в межах справи № 927/846/16 - є неможливим, оскільки вказані обставини є предметом встановлення в іншій справі, і встановлення вказаних обставин стосуватиметься виходу суду за межі заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки прокурор та позивач обґрунтовують свої позовні вимоги ч. 1 ст.120 та п."е" ст.141 Земельного кодексу України і пов'язують перехід прав на спірну земельну ділянку втратою відповідачем права повного господарського відання на ряд об'єктів, що не увійшли до статутного фонду відповідача під час приватизації і знаходяться на цій земельній ділянці, а саме - скидного каналу № 1, та стосовно саме якого відповідачем згідно наданих позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог у справі № 927/991/16 пред'явлено позов про визнання часток співвласників у сумісному майні, що в свою чергу може вплинути на оцінку застосовності до спірних правовідносин наведених статей Земельного кодексу України, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що справа № 927/846/16 є пов'язаною зі справою № 927/991/16 і її розгляд є неможливим до вирішення цієї справи, у зв'язку з чим клопотання відповідача підлягає задоволенню, а провадження у справі № 927/846/16 на підставі ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України - зупиненню.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевим господарським судом правомірно винесено ухвалу на підставі ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України про зупинення провадження у справі № 927/846/16.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам принципів справедливості, розумності та добросовісності, оскільки спрямована на встановленян усіх обставин справи в їх сукупності, перевірки їх належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України,а також встановлення обсягу дійсних прав та обов'язків сторін в контексті спірних правовідносин.

Таким чином, доводи апелянта в обґрунтування підстав скасування ухвали Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16 не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та фактичними обставинами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, а тому ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі № 927/846/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/846/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.М. Гаврилюк

Ю.Л. Власов