ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа № 922/1518/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю:

представника стягувача ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 20.01.2016)

представника боржника ОСОБА_2 (довіреність № 29 від 18.01.2016)

розглянувши апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №3321 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.12.16 у справі № 922/1518/14

по заяві Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" про відновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу по справі №922/1518/14

за позовом Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос", м. Харків

до Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.05.2014 по справі №922/1518/14 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління юстиції у Харківський області на користь Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" 402217,73 грн. суми основного боргу, 3391,94 грн. 3% річних, 12344,76 грн. інфляційних втрат, 14698,44 грн. пені та 8818,69 грн. витрат зі сплати судового збору.

03.06.2014 господарським судом Харківської області було видано відповідний наказ.

28.09.2016 до господарського суду Харківської області від Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" надійшла скарга на дії Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (вх. №288), в якій скаржник просив суд визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області щодо повернення наказу на примусове виконання рішення №922/1518/14 виданого господарським судом Харківської області 03.06.2014 року та зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області прийняти до виконання наказ на примусове виконання рішення №922/1518/14 виданого господарським судом Харківської області 03.06.2014, здійснити примусове виконання наказу та сплатити стягувачу 39253,83 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.10.2016 року в задоволенні скарги Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" на дії Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (вх. №288) відмовлено.

23.11.2016 Приватне підприємство "Охоронне агентство "Кратос" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу господарського суду Харківської області від 03.06.2014 по справі № 922/1518/14 до виконання (вх. № 40056).

Крім того, 23.11.2016 ПП "Охоронне агентство "Кратос" надало заяву про зміну найменування боржника (вх. № 40055).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2016 заяву (вх. № 40056 від 23.11.2016) Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" про відновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу (вх. № 40056) та заяву про зміну найменування боржника прийнято до розгляду в судовому засіданні та призначено на 01.12.2016 року об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.12.2016 по справі №922/1518/14 (суддя Добреля Н.С.) задоволено заяву Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" про відновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу (вх. № 40056) по справі №922/1518/14. Поновлено строк пред`явлення до виконання судового наказу у справі №922/1518/14.

Головне територіальне управління юстиції у Харківській області із даною ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржувана ним ухвалу суду прийнята з порушенням норм процесуального права, а викладені доводи суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і нормам матеріального права, що є підставою для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 01.12.2016 по справі №922/1518/14 та відмови в задоволенні заяви Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" про відновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу №922/1518/14.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.12.2016 апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийнято до провадження. Розгляд скарги призначено на 22.12.2016 о 10:00 год.

Стягувач - ПП "Охоронне агентство "Кратос" надав суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу (вх. № 12952 від 21.12.2016), в яких вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, в звязку з чим просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Перевіривши відповідність прийнятої господарським судом Харківської області ухвали від 01.12.2016 по справі №922/1518/14 вимогам чинного законодавства, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм процесуального права, заслухавши у судовому засіданні 22.12.2016 пояснення уповноважених представників стягувача та боржника, які підтримали свої правові позиції у справі, розглянувши доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №3321 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.12.16 у справі №922/1518/14 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних правових підстав.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Харківської області від 19.05.2014 по справі №922/1518/14 стягнуто з Головного управління юстиції у Харківський області на користь Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" 402217,73 грн. суми основного боргу, 3391,94 грн. 3% річних, 12344,76 грн. інфляційних втрат, 14698,44 грн. пені та 8818,69 грн. витрат зі сплати судового збору.

Даним рішенням господарського суду Харківської області встановлено, що сума основної заборгованості в розмірі 402217,73 грн. виникла за договором про охорону об'єкта з використанням охоронно - тривожної сигналізації та фізичної охорони серія ОТС-ОО №14/10-13 від 15.10.2013.

Після набрання зазначеним рішенням законної сили, 03.06.2014 місцевим господарським судом видано відповідний наказ. Строк пред'явлення даного наказу до примусового виконання визначено до 04.06.2015.

29.09.2014 стягувачем предявлено наказ №922/1518/14 від 03.06.2014 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (том 1 аркуш справи 138).

Матеріалами справи підтверджується, що 08.10.2014 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45122016.

Однак, в силу частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Враховуючи те, що боржник у даній справі - Головне територіальне управління юстиції у Харківській області є органом державної влади, але стягувач пред'явив вищезазначений наказ до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, тому 25.02.2016 Державним виконавцем цього Відділу було винесено постанову ВП №45122016 про відмову у відкритті виконавчого провадження на тій підставі, що даний виконавчий документ пред'явлений не за місцем та не за підвідомчістю виконання рішення (том 1 аркуш справи 140).

Господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що в даному випадку уповноваженим органом на стягнення коштів з державного органу Головного територіального управління юстиції у Харківській області є орган, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно частин першої та другої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення постанови) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Отже, чинним законодавством України не передбачено, що строк для пред`явлення наказу до виконання після його переривання починається спочатку, а лише зазначено, що строк поновлюється на час, який минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У пункті 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" зазначено, що строки пред'явлення виконавчих документів перериваються в разі пред'явлення їх до виконання, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів в установленому порядку.

На підставі наведених норм та положень Порядку, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що строк пред'явлення спірного виконавчого документа до виконання не переривався пред'явленням виконавчого документа до виконання до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, оскільки виконавчий документ №922/1518/14 від 03.06.2014 було пред'явлено стягувачем до виконання не в установленому порядку, а саме до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, замість органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з положеннями статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарським судом при розгляді заяви стягувача про відновлення пропущеного строку предявлення до виконання наказу обґрунтовано встановлено, що наявною в матеріалах справи випискою по рахунку підтверджується часткове виконання боржником рішення суду у даній справі, а саме 28.05.2014 на суму 23955,98 грн. та 68416,60 грн., 11.08.2014 в сумі 27999,00грн. та 84000,00 грн., 12.08.2014 на суму 83184,15 грн. та 27.08.2014 року в сумі 114662,00 грн. Вказані кошти в сумі 402217,73 грн. перераховані стягувачу в якості оплати послуг за договором про охорону об'єкта з використанням охоронно - тривожної сигналізації та фізичної охорони серія ОТС-ОО №14/10-13 від 15.10.2013 (том 1 аркуші справи 101-104).

Колегія суддів визначає, що ці перерахування здійснювались боржником ще до подання виконавчого документа до виконання, а не в ході примусового виконання даного наказу, як помилково вважає заявник апеляційної скарги.

Таким чином, строк пред'явлення до виконання виконавчого документа №922/1518/14 від 03.06.2014 переривався частковим виконанням рішення боржником, а тому в силу положень частини другої статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" та статей 253, 254 Цивільного кодексу України строк пред'явлення вищезазначеного наказу до виконання сплив 28.08.2015, про що вмотивовано зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Із матеріалів справи вбачається, що 09.09.2016 стягувач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області із відповідною заявою про виконання наказу господарського суду Харківської області від 03.06.2014 по справі №922/1518/14.

Проте, листом Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області за вих. №12-18/700-6808 від 15.09.2016, який отриманий Приватним підприємством "Охоронне агентство "Кратос" 19.06.2016, наказ №922/1518/14 від 03.06.2014 був повернутий стягувачу, у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та ненаданням до заяви засвідченої належним чином копії довіреності представника (том 1 аркуш справи 142). Крім того, даним листом повідомлено стягувача, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом знаходиться інша назва державного органу, а саме: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, а не Головне управління юстиції у Харківській області, як зазначено у виконавчому документі №922/1518/14.

Згідно статті 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

В даному випадку суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пропущення строків пред`явлення наказу до виконання сталося з поважних причин, так як наказ №922/1518/14 від 03.06.2014 перебував у Головному управлінні юстиції у Харківській області до 25.02.2016, а тому стягувач був позбавлений права та можливості звернутись до Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області із заявою про прийняття наказу до виконання, оскільки строк на пред`явлення наказу від 03.06.2014 до виконання сплив.

За наведених вище підстав, заява стягувача про поновлення строку на пред'явлення наказу до виконання після закінчення такого строку, визнана судом такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для поновлення строку для предявлення наказу до виконання, оскільки ці висновки ґрунтуються на правильному застосуванні процесуальних норм.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Аналогічні принципи містяться і в статті 115 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з частинами першою третьою Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 у справі №18-рп/2012 зазначено, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129). Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Згідно зі статтею 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом N 606. Зі змісту статей 1, 2, 17, 18, 19, 25, 27, 37, 38 цього Закону вбачається, що примусове виконання рішень судів України відбувається на підставі виконавчих документів, які є основою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пунктом 1 статті 6 параграфу 1 Конвенції кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, які не повинні шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, ухвала господарського суду Харківської області від 01.12.2016 по справі №922/1518/14 про задоволення заяви стягувача про відновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу по справі № 922/1518/14 та про поновлення строку пред`явлення до виконання судового наказу у справі № 922/1518/14 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстави для скасування зазначеної ухвали у суду апеляційної інстанції відсутні.

Окрім цього, господарським судом першої інстанції на підставі наявних у справі матеріалів обґрунтовано встановлено, що згідно Наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015 № 115/5 Головне управління юстиції у Харківській області було перейменовано на Головне територіальне управління юстиції у Харківській області (том 1 аркуш справи 105), у зв`язку з чим найменування боржника по справі №922/1518/14 було змінене з Головного управління юстиції у Харківській області на Головне територіальне управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною першою статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, що викладені Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи в апеляційній інстанції, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 01.12.2016 у справі №922/1518/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.