донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

28.12.2016р. справа №908/1236/13 Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_5 за довіреніст. Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського судуЗапорізької області
від15.11.2016 року
по справі№ 908/1236/13 (суддя Зінченко Н. Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаКонцерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя
простягнення 111 008 413,30 грн

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі «Позивач») звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя (далі «Відповідач») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя (далі «Третя особа») суми основного боргу в розмірі 99 950 265,33 грн, суми пені в розмірі 8 175 783,70, суми інфляційних витрат у розмірі 322 550,02 грн та суми 3% річних у розмірі 2 559 814,24 грн.

Водночас, під час тривання господарського провадження, у суді першої інстанції, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99,9% та розстрочення виконання рішення суду по цій справі строком на 50 місяців до 01.01.2021р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.11.2016р. у справі № 908/1236/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково.

Стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя () на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ () суму основного боргу в розмірі 89 704 563,17 грн, суму пені в розмірі 720 450,40 грн, суму інфляційних витрат у розмірі 11 957,86 грн, суму 3% річних у розмірі 2 540 848,07 грн та суму судового збору в розмірі 61661,69 грн судового збору.

Припинено провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 5 647 659,17 грн основного боргу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Розстрочено виконання рішення в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача суми основного боргу в розмірі 89 704 563,17 грн, суми пені в розмірі 720 450,40 грн, суми інфляційних витрат у розмірі 11 957,86 грн, суми 3% річних у розмірі 2 540 848,07 грн та суми судового збору в розмірі 61661,69 грн, на п'ятдесят місяців з листопада 2016р. до 01.01.2021р., зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частками по 1 860 789,62 грн, а в останньому місяці (грудні 2020р.) 1 860 789,81 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Заявник апеляційної скарги не погоджується з рішенням господарського суду Запорізької області у цій справі в частині відмови у стягненні частини пені, 3% річних та інфляційних витрат, наданні розстрочки та вважає, що рішення в цій частині не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

28.12.2016р., до початку судового засідання, відповідачем, до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду було надано відзив № 1/2712/20 від 27.12.2016р. на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016р. у справі № 908/1236/13 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.09.2011р. між Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі «Постачальник») та Концерном «Міські теплові мережі» (далі «Споживач») укладено договір № 1БО на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі «Договір»), згідно пункту 1.1 якого, постачальник постачає природний газ (далі «Газ») споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором, для виробництва теплової енергії бюджетним установам та організаціям, що утримуються за рахунок бюджету та іншим споживачам, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили обсяги газу, що планується поставити.

Відповідно до п. 2.6 договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаними сторонами актом приймання-передачі, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Згідно з п. 2.7 договору постачальник до 5-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний повноважним представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до договору в судовому порядку. До прийняття рішення судом обсяг і вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних постачальника (п. 2.8 договору).

Згідно з п. 2.9 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Відповідно до п. 4.6 договору оплата вартості з постачання газу здійснюється споживачем авансовими або плановими із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу у встановленому договором порядку.

Пунктом 6.2.2 договору визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2012 р. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

31.10.2012р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі «Первісний кредитор») та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі «Новий кредитор») укладено договір № 14/6705/12 про відступлення права вимоги, згідно з п. 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника первісного кредитора «онцерну «Міські теплові мережі» за договором на постачання природного газу № 1БО від 23.09.2011р. у сумі 99 950 265,33 грн.

Згідно з п. 1.2 договору про відступлення права вимоги крім передачі права вимоги оплати спожитого природного газу за зобовязанням, зазначеним в п. 1.1 договору, до нового кредитора переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, повязаних з невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за зазначеним вище договором.

Відповідно до п. 2.2 договору про відступлення права вимоги право вимоги вважається переданим після фактичної передачі документів, зазначених в п. 2.1 цього договору. Передача документів оформлюється актом приймання-передачі з зазначенням переліку переданих документів.

Пунктом 2.3 договору визначено, що первісний кредитор зобовязаний протягом 5 днів з моменту підписання договору відступлення права вимоги письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги боргу.

Згідно з п. 2.4 договору про відступлення права вимоги сторони договору здійснюють розрахунки за цим договором на визначену в п. 1.1. договору суму права вимоги, переданого від первісного кредитора новому кредитору шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно статті 601 Цивільного кодексу України. Зарахування здійснюється після підписання сторонами акта приймання-передачі документів.

Відповідно до п. 2.5 договору про відступлення права вимоги зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджується договорами про припинення зобовязань та/або заявами про зарахування вимог.

Пунктом 6.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Як свідчать матеріали справи, третя особа поставила протягом жовтня 2011р. серпня 2012р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 245 606 343,87 грн., про що свідчать акти приймання-передачі:

· від 31.10.2011р. № 852600/10-11 на суму 488 198,46 грн,

· від 31.10.2011р. № 852600/10-11/1 на суму 9 457 274,30 грн,

· від 31.10.2011р. № 852600/10-11/2 на суму 1 128 740,67 грн,

· від 30.11.2011р. № 852600/11-11/1 на суму 31 538 685,56 грн,

· від 30.11.2011р. № 852600/11-11/2 на суму 3 764 192,10 грн,

· від 31.12.2011р. № 852600/12-11/1 на суму 33 478 932,13 грн,

· від 31.12.2011р. № 852600/12-11/2 на суму 3 995 763,60 грн,

· від 31.01.2012р. № 852600/01-12/1 на суму 41 822 682,51 грн,

· від 31.01.2012р. № 852600/01-12/2 на суму 4 683 343,99 грн,

· від 29.02.2012р. № 852600/02-12/1 на суму 54 312 098,69 грн,

· від 29.02.2012р. № 852600/02-12/2 на суму 6 081 920,76 грн,

· від 31.03.2012р. № 852600/03-12/1 на суму 36 042 564,51 грн,

· від 31.03.2012р. № 852600/03-12/2 на суму 4 036 080,85 грн,

· від 30.04.2012р. № 852600/04-12/1 на суму 8 711 194,40 грн,

· від 30.04.2012р. № 852600/04-12/2 на суму 975 487,88 грн,

· від 31.05.2012р. № 852600/05-12/1 на суму 716 097,28 грн,

· від 31.05.2012р. № 852600/05-12/2 на суму 80 189,26 грн,

· від 30.06.2012р. № 852600/06-12/1 на суму 1 283 597,74 грн,

· від 30.06.2012р. № 852600/06-12/2 на суму 143 738,51 грн,

· від 31.07.2012р. № 852600/07-12 на суму 1425 626,26 грн,

· від 31.08.2012р. № 852600/08-12 на суму 1439 934,41 грн.

Відповідач свої обовязки за договором виконав не належним чином, за поставлений природний газ не вчасно розрахувався, з порушенням строків встановлених договором.

В обґрунтування вимог позову позивач посилається на факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, що призвело до виникнення заборгованості та нарахування додаткових сум, як наслідок порушення зобовязання у вигляді: пені в розмірі 8 175 783,70, інфляційних витрат у розмірі 322 550,02 грн та суми 3% річних у розмірі 2 559 814,24 грн.

Під час вирішення спору, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не було надано доказів виконання відповідачем у повному обсязі своїх зобов`язань за договором щодо повного розрахунку за поставлений природний газ.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас, згідно рішення Господарського суду м. Києва від 27.10.2014 по справі № 910/8845/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015р., позивача зобов'язано провести списання заборгованості відповідача в сумі 4 598 042,99 грн. відповідно до Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного Концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» за договором від 23.09.2011р. № 1БО, на підставі договору відступлення права вимоги від 31.10.2012р. № 14/6705/12.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу за договором від 23.09.2011 № 1БО в розмірі 4 598 042,99 грн задоволенню не підлягають.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив часткову оплату основної заборгованості на суму 3 494 982,96 грн, що підтверджується, наявними в матеріалах справи, банківськими виписками.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим судом, що враховуючи приписи п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, провадження у справі № 908/1236/13 в частині розгляду позовних вимог про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» основної заборгованості в сумі 5 647 659,17 грн. підлягає припиненню у звязку із відсутністю предмету спору, оскільки зазначена сума була перерахована вже після звернення позивача до суду з позовом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору щодо своєчасного виконання зобов`язання по оплаті поставленого природного газу в повному обсязі, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача непогашеної заборгованості перед новим кредитором в сумі 89 704 563,17 грн, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 89 704 563,17 грн за поставлений, але не оплачений у встановлений договором строк природний газ.

Крім того, судом першої інстанції було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму пені в розмірі 720 450,40 грн, суму інфляційних витрат у розмірі 11 957,86 грн, суму 3% річних у розмірі 2 540 848,07 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3, ст. 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, будучи єдиним підприємством, розташованим на території міста Запоріжжя, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста, що в свою чергу веде до виникнення заборгованості і затримки оплати спожитого газу. Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, наявність заборгованості перед позивачем, відсутність прибутку та наявність збитків є тим винятковим випадком, за яким суд має право застосувати п. 3, ч. 1, ст. 83 ГПК України та зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 90%.

Щодо розстрочення виконання спірного рішення, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено у п. 7.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При таких обставинах, задовольняючи заяву Концерну «Міські теплові мережі» про розстрочення виконання, висновок суду постановлено з урахуванням інтересів обох сторін, їх фінансового стану, ступені виконання рішення та у сукупності з усіма наданими доказами.

Отже, враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо необхідності розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016р. у справі № 908/1236/13 на п'ятдесят місяців з листопада 2016р. до 01.01.2021р., зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частками по 1 860 789,62 грн, а в останньому місяці (грудні 2020р.) 1 860 789,81 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість в сумі 89 704 563,17 грн, зі сплати якої відповідачем допущено прострочення, що згідно вимог ст. 549, 611, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, п. 6.2.2 договору - є підставами для стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені та застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат - є законними та обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення позивачем показників пені, 3% річних та інфляційних втрат щодо строків, сум, ставок нарахувань, які проведені позивачем з урахуванням заборгованості та з урахуванням часткових оплат за відповідний період поставок, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо присудження до стягнення з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі 720 450,40 грн, суми інфляційних витрат у розмірі 11 957,86 грн, суми 3% річних у розмірі 2 540 848,07 грн.

З огляду на викладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано часткове задоволено позовні вимоги.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016р. у справі № 908/1236/13 без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: Л. Ф. Чернота

ОСОБА_2

Надруковано 6 примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 - третій особі;

1 до справи;

1 ГСЗО;

1 ДАГС.