ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р.Справа № 922/3812/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "ИНТЕРПОИСК", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК", м. Київ 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, м. Київ
про визнання недійсним правочину
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. від 12.10.2016 року

відповідача - не з*явився

третя особа - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про визнання недійсним правочину щодо переходу права власності до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" на нежитлове приміщення літ. "А-3", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 216б у зв*язку із порушенням вимог чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Натомість Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК" не надсилало на адресу Приватного підприємства "ИНТЕРПОИСК" вимогу про усунення порушення. Також, відповідно до частини 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку", Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. А на момент набуття права власності Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК", як того вимагає стаття 37 Закону України "Про іпотеку", оцінка не проводилась, так як жодний фахівець щодо проведення оцінки нежитлового приміщення не відвідував його у період набуття права власності.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, у наданих письмових запереченнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не з*явилася, витребувані ухвалами суду документи не надала.

Як визначено у пунктах 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі) направлялася всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали. Ухвали суду про відкладення розгляду справи направлялася відповідачу та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали.

Таким чином, суд вважає, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, але третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 не з'явилася у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення її про час та місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

23 травня 2008 року між Приватним підприємством "ИНТЕРПОИСК" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" (відповідачем) був укладений іпотечний договір № 15.41-25/08-Д102 зі змінами до нього.

Відповідно до пункту 1.1 розділу "1. Предмет договору", предметом укладеного іпотечного договору є передача Іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна (нежитлова будівля літ. "А-3", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 216б) для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником перед Іпотекодержателем за Генеральною угодою № 25 від 29 січня 2007 року.

В матеріалах справи міститься лист-попередження від 07 жовтня 2016 року вх. № 14159/1, що був адресований боржнику за основним зобов'язанням, який підписано начальником управління з реалізації та роботи з нерухомістю Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК", що Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК" набуло право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля літ. "А-3", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 216б.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 68392081 від 19 вересня 2016 року, яке додавалось до листа-попередження від 07 жовтня 2016 року вх. № 14159/1, зазначалось, що Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК" звернуло стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частині 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договоруіпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогупро усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення напредмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За таких обставин законодавством передбачений чіткий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як зазначив позивач у позовній заяві, і це підтвердив представник, Приватне підприємство "ИНТЕРПОИСК" не отримувало на свою адресу жодних вимог про виконання порушеного зобов'язання від Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК".

Відповідач, до заперечень на позовну заяву надав копії листів адресованих на адресу позивача, Приватного підприємства "ИНТЕРПОИСК", з вимогою виконання порушеного зобов'язання. Натомість, жодних підтверджуючих документів що саме цей лист був надісланий на адресу позивача і що він був отриманий відповідач до суду не надав.

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідач по справі надав до заперечень Звіт про оцінку майна реєстраційний номер №26-08/2016/ХР станом на 26 серпня 2016 року. Відповідно до спеціальних умов, викладених у звіті, замовник (Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК") не може надати Оцінювачу доступ до внутрішніх приміщень обєкту, що оцінюється. Візуальний огляд був проведений тільки ззовні без представника Власника та Замовника.

Позивач, у позовній заяві зазначив, що оцінка нежитлового приміщення не проводилась, так як жодний фахівець щодо проведення оцінки нежитлового приміщення не відвідував його у період набуття права власності.

Згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, надані й послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 33, 35, 37 Закону України "Про іпотеку", статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним правочин щодо переходу права власності до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" на нежитлове приміщення літ. "А-3", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 216б у зв*язку із порушенням вимог чинного законодавства.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26, ) на користь Приватного підприємства "ИНТЕРПОИСК" (61176, АДРЕСА_1, ) 2067,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3