РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016Справа №910/304/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Платинум банк"

про стягнення заборгованості за договором у розмірі 98 440,25 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 09.11.2015 року;

від відповідача: Гамей В.В. - за довіреністю №199 від 13.09.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" про стягнення 98440,25 грн. заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог). Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати суборендних платежів за договором суборенди нежитлових приміщень за період вересень 2014 - грудень 2014 року та обґрунтовано приписами статей 193, 218 Господарського кодексу України, статей 525, 629 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2016 (суддя Селівон А.М.) у справі №910/304/16 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 98440,25 грн. основного боргу та 1476,60 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 (судді: Тищенко О.В. - головуючий, Іоннікова І.А., Гончаров С.А.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 25.10.2016 року Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 у справі №910/304/16 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2016 у даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ (розпорядження керівника апарату від 03.11.2016 року №04-23/2308) справу №910/304/16 розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 року (суддя Якименко М.М.) прийнято справу №910/304/16 до провадження та призначено її розгляд на 30.11.2016 року.

24.11.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача надійшли письмові пояснення.

В судовому засіданні 30.11.2016 року представники позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 30.11.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" (далі по тексту - суборендар, відповідач, Банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі по тексту - орендар, позивач) укладено Договір суборенди нежитлових приміщень №1-ДА (далі по тексту - Договір №1-ДА), за умовами якого (п. 1.1. Договору) орендар передає у строкове платне користування 1/2 частину нежитлового вбудованого приміщення, а саме 69,6 кв.м., загальною площею 139,2 м.кв., що знаходиться на першому поверсі в будівлі за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 133, а суборендар приймає у строкове платне користування зазначене нежитлове приміщення.

Приміщення знаходиться у користуванні орендаря, на підставі договору оренди №Д-1 від 01.05.2011, укладеного між ПП "ЕЛИТДИЗАЙН" та ОСОБА_6. Орендар засвідчує, що має письмовий дозвіл власника на передачу приміщення в суборенду (п. 1.2. Договору №1-ДА).

01.05.2011 року на виконання умов Договору №1-ДА орендарем передано, а відповідачем прийнято об'єкт суборенди, що підтверджується підписаним між сторонами актом прийому-передачі приміщення від 01.05.2011 року.

01.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" (суборендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір суборенди нежитлових приміщень №2-ДА (далі по тексту - Договір №2-ДА), за умовами якого (п. 1.1. Договору №2-ДА) орендар передає у строкове платне користування 1/2 частину нежитлового вбудованого приміщення, а саме 69,6 кв.м., загальною площею 139, 2 м.кв., що знаходиться на першому поверсі в будівлі за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 133, а суборендар приймає у строкове платне користування зазначене нежитлове приміщення.

Приміщення знаходиться у користуванні орендаря, на підставі договору оренди №Д-2 від 01.05.2011, укладеного між ПП "ЕЛИТДИЗАЙН" та ОСОБА_6. Орендар засвідчує, що має письмовий дозвіл власника на передачу приміщення в суборенду (п. 1.2. Договору №2-ДА).

Приміщення буде використовуватися суборендарем для статутної діяльності (п. 1.4. договору №2-ДА).

Відповідно до п.п.2.1. та 2.2. Договору №2-ДА, орендар 01.04.2014 передає, а суборендар приймає у строкове платне користування приміщення.

Орендна плата за договором починає нараховуватись з дати підписання сторонами акту прийому-передачі (додаток №1), який повинен бути підписаний сторонами належним чином 01.04.2014 (п. 2.2. Договору №2-ДА).

Згідно п. 2.4. Договору №2-ДА, приміщення, що надається в суборенду, вважається фактично переданим орендарю з моменту підписання акта прийому-передачі.

За користування приміщенням площею 69,6 кв.м. суборендар сплачує щомісячно орендну плату (п. 3.1. Договору №2-ДА).

Умовами п. 3.3. Договору №2-ДА встановлено, що орендна плата сплачується суборендарем в національній валюті України (гривні) в безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря (вказаний орендарем) авансом, щомісячно на підставі наданих орендарем рахунків протягом п'яти банківських днів після їх отримання від орендаря, але не пізніше 15 числа поточного місяця. Якщо початок суборенди припадає не на перший день календарного місяця, то сплата відповідної частини орендної плати, повинна бути пропорційно перерахована, відповідно до кількості днів у такому місяці.

01.04.2014 року на виконання умов Договору №2-ДА орендарем передано, а відповідачем прийнято об'єкт суборенди, що підтверджується підписаним між сторонами актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.04.2011 року.

У зав'язку із виникненням заборгованості, позивач звернувся до відповідача з претензією від 11.12.2015, в якій повідомив, що станом на 10.12.2015 кошти від Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" за період з 01.09.2014 по 29.12.2015 (включно) не отримані, заборгованість відповідача на вказаний період становить 508 634,35 грн., у зв'язку з чим просив відповідача не пізніше п'ятиденного терміну від дня отримання даної претензії сплатити заборгованість з орендної плати у розмірі 508 634, 35 грн.

Листом від 28.12.2015 № 50-04-01/25374 Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" надало відповідь на претензію позивача, в якій повідомило, що 06.08.2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій", відповідно до якої, ураховуючи те, що на території Донецької та Луганської областей згідно постанови Правління Національного банку України від 23 липня 2014 року № 436, починаючи з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, з метою запобігання загрози життю і здоров'ю працівників та клієнтів банків, забезпечення стабільності банківської системи, постановлено - банкам України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

У зв'язку з чим, відділення банку №6 в м. Донецьку, що розташоване в суборендованому приміщенні за адресою м. Донецьк, вул. Артема, буд. 133, фактично не здійснює свою діяльність, починаючи з 24.07.2014 року, оскільки в м. Донецьку існують обставини, які унеможливлюють використання банком об'єкта суборенди та перешкоджають банку виконувати свої зобов'язання щодо сплати орендної плати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач починаючи з 01.09.2014 року припинив сплачувати орендну плату, у зв'язку з чим за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року за відповідачем утворилась заборгованість за користування об'єктом оренди у розмірі 98 440,25 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.04.2016р. №06-29.1/5030/16), яку позивач просить суд стягнути на його користь.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що за надані позивачем орендні послуги відповідач не розрахувався, внаслідок чого за Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" утворилась заборгованість у розмірі 98 440, 25 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від сплати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до п. 9.1. договору №2-ДА від 01.05.2011, жодна сторона даного договору не несе відповідальності перед іншою стороною за невиконання або за несвоєчасне чи неналежне виконання своїх зобов'язань за даним договором, якщо таке невиконання чи несвоєчасне або неналежне виконання є виключним наслідком форс-мажорних обставин, таких як наприклад стихійні лиха, катастрофи, аварії, заворушення, дії суб'єктів природних монополій чи військові дії, які є поза можливим контролем з боку сторони даного договору, яка заявляє про форс-мажорні обставини.

Пунктом 9.2. договору № 2-ДА від 01.05.2011 передбачено, що будь-яка сторона даного договору, що заявляє про форс-мажорні обставини повинна надати повідомлення про це іншій стороні в письмовому вигляді протягом 5 (п'яти) робочих днів після виникнення форс-мажорних обставин або протягом 5 (п'яти) робочих днів з часу, коли такій стороні стало відомо про форс-мажорні обставини. Якщо протягом вказаного строку така сторона не надсилає повідомлення про форс-мажорні обставини іншій стороні, то невиконання зобов'язань такою стороною не вважається наслідком впливу форс-мажорних обставин і відповідно, така сторона не звільняється від відповідальності за невиконання своїх зобов'язань.

Довідки, видані Торгово-промисловою палатою України чи іншими компетентними органами на території вищевказаних форс-мажорних обставин слугуватимуть доказом, що підтверджує існування таких обставин та їхню тривалість (п. 9.4. договору №2-ДА від 01.05.2011).

Указом Президента України № 405/14 від 14.04.2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Згідно наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/а від 07.10.2014 Донецька та Луганська області з 07.04.2014 визначені районами проведення антитерористичної операції.

Так, 23.07.2014 постановою Правління Національного банку України № 436 визнано, що на території Донецької, Луганської областей та Автономної Республіки Крим склалася ситуація, яка унеможливлює роботу банківської системи у звичайному порядку. З метою забезпечення фінансування потреб держави та життєдіяльності населення, на виконання вимог Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 22.07.2014 №435, запроваджено, починаючи з 24.07.2014 р., надзвичайний режим роботи банківської системи в Донецькій, Луганській областях та Автономній Республіці Крим.

06.08.2014 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій", відповідно до якої, починаючи з 24.07.2014 на території, зокрема, Донецької області було запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи.

Як встановлено судом, орендоване відповідачем приміщення знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 133.

Тож, вищевикладені обставини унеможливлюють використання відповідачем об'єкту оренди, оскільки приміщення, яке орендується ПАТ "Платинум Банк" знаходиться на території проведення антитерористичної операції та надзвичайного режиму роботи банківської системи.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України під непереборною силою розуміється надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд зазначає, що підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Крім того, існування або відсутність обставин непереборної сили - це висновок який встановлюється в результаті оцінки та аналізу зібраних доказів, в тому числі документів. При цьому оцінка доказів відноситься до компетенції суду. Суд звертає увагу , що національне законодавство України не містить визначення поняття «форс-мажор».

Відповідно ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України:

- засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб;

- засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників);

Згідно ст. 11 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислові палати мають право:

- проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв'язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців;

- надавати за дорученням українських та іноземних юридичних і фізичних осіб послуги, пов'язані із захистом їх прав та інтересів, відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України;

- проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість;

- виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України;

Так, Сертифікатом Торгово-промислової палати України №649 від 30.09.2014 (з внесеними змінами) про настання обставин непереборної сили встановлено, що за інформацією Служби безпеки України (лист від 13.06.2014 р. №33/2117) 07 квітня 2014 року згідно з вимогами чинного законодавства України (ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом") прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції (далі - АТО) в Донецькій, Луганській і Харківській областях. У проведенні АТО в установленому законом порядку задіяні сили (особовий склад, спеціалісти) і засоби (зброя, транспортні, спеціальні та інші матеріально-технічні засоби) суб'єктів боротьби з тероризмом та інших суб'єктів, відповідно до законів України. При цьому в ході проведення АТО уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються численні кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, блокування і пошкодження об'єктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними угрупованнями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоров'ю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей. За інформацією Служби безпеки України, заходи з проведення АТО тривають (лист від 21.08.2014р. №16/4076).

Даним сертифікатом Торгово-промислова палата України підтвердила, що вищевказані події в м. Донецьку, які спричинили невиконання обов'язків за договором оренди нежитлових приміщень №2-ДА від 01 травня 2011 року та додаткового договору договорами, укладеного між ПАТ "Платинум Банк" та громадянином ОСОБА_1 - є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01 серпня 2014 року, які продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити неможливо.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що юридичний висновок Київської торгово-промислової палати України від 30.09.2014 року №3439/05-4 - є належним та допустимим доказом у даній справі, яким підтверджує доводи відповідача про настання надзвичайних обставин.

Щодо передбачених п. 9.2. договору № 2-ДА від 01.05.2011 строків повідомлення про настання форс-мажорних обставин, відповідно до якого сторона, що заявляє про форс-мажорні обставини повинна надати повідомлення про це іншій стороні в письмовому вигляді протягом 5 (п'яти) робочих днів після виникнення форс-мажорних обставин або протягом 5 (п'яти) робочих днів з часу, коли такій стороні стало відомо про форс-мажорні обставини, суд відзначає наступне.

В матеріалах справи наявний лист-відповідь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 03.03.2016 №532-П-655, яким УДППЗ "Укрпошта" розглянула запит на отримання публічної інформації, що надійшов від представника відповідача від 26.02.2016 року та за результатами розгляду повідомила, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 №875/2014 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" та згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" (зі змінами), УДППЗ "Укрпошта" не здійснює пересилання пошти до м. Донецька.

Крім того, листом від 28.12.2015 № 50-04-01/25374 та повідомленнями, направленими електронною поштою (скріншоти в матеріалах справи) відповідач повідомляв позивача, про те, що на території Донецької області відповідно до постанови Правління НБУ від 23.07.2014 №436, починаючи з 24.07.2014 запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, з метою запобігання загрози життю і здоров'ю працівників та клієнтів банків, керуючись Постановою Правління НБУ №466 від 06.08.2014 банком було призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

У зв'язку з чим, відділення банку №6 в м. Донецьку, що розташоване в суборендованому приміщенні за адресою м. Донецьк, вул. Артема, буд. 133, фактично не здійснює свою діяльність, починаючи з 24.07.2014 року по теперішній час.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" від сплати орендної плати за договором суборенди нежитлових приміщень №2-ДА від 01.05.2011 у зв'язку з наявністю форс-мажорних обставин у місці знаходження об'єкту оренди з 24.07.2014 (період заборгованості визначено з 01.09.2014 по 31.12.2014).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" про стягнення 508 634,35 грн. є необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 23.12.2016 року.