КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа№ 910/14095/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Чорної Л.В.

При секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 22.12.2016 року по справі №910/14095/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 про припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України

у справі №910/14095/16 (Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ»

про стягнення заборгованості у сумі 102 580,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Корпорація «Аверс» (далі - позивач; ПрАТ «Корпорація «Аверс») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ» (далі - відповідач; ТОВ «ТЕЛЕСВІТ») 102 580,15 грн. заборгованості за договором оренди від 01.01.2014 б/н за спірний період з 01.11.2014 по 21.12.2014.

ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» у відзиві на позов просив суд провадження у справі припинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, посилаючись на наявність рішення з того ж предмету спору, з тих же підстав, між тими ж сторонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 №910/14095/16 припинено провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Припиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням господарського суду міста Києва від 31.08.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 по справі № 910/16060/15 вирішено спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав. Вказаним рішенням відмовлено у задоволені позову ПАТ «Корпорація «Аверс» до ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» про стягнення 120 000,00 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 у справі №910/14095/16 скасувати та направити дану справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Обґрунтовуючи доводи апеляційного оскарження, позивач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а саме п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Зокрема, скаржник наголошує, що у даній справі №910/14095/16 підстави позову не є тотожними із пов'язаною справою №910/16060/15. При цьому, скаржник пояснює, що предметом позову у справі №910/16060/15 було стягнення неустойки у сумі 120 000,00 грн. за спірний період - листопад 2014 року на підставі ст. 785 ЦК України, тобто яка пред'явлена до стягнення на законі. В той час, коли предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості у сумі 102 580,15 грн. на підставі договору оренди від 01.01.2014 б/н за спірний період з 01.11.2014 по 21.12.2014.

ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 №910/14095/16 залишити без змін, як таку, що прийнята у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу ПрАТ «Корпорація «Аверс» задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 №910/14095/16 скасувати, справу направити на розгляд до Господарського суду міста Києва, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Отже, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі на підставі зазначеної норми за наявності, зокрема, рішення господарського суду, прийнятого у справі:

- між тими ж сторонами;

- про той же предмет;

- з тих же підстав.

Таким чином, наявність всіх вищевказаних ознак тотожності спорів у справах тягне за собою припинення провадження у справі.

В обґрунтування позову ПрАТ «Корпорація «Аверс» посилалося на те, що 01.01.2014 між ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» ( орендарем ) та ВАТ «Корпорація «Аверс» (орендодавцем) був укладений договір оренди № б/н, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування місця для розміщення телекомунікаційного обладнання (перелік наведено в додатку №1) та будинкові телевізійні мережі і телекомунікаційне обладнання орендодавця, перелік яких зазначено в додатку №2 до договору.

Згідно п. 3.1 вказаного договору орендар зобов'язаний сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 60 000,00 грн. за місяць.

Пунктом 10.1 договору № б/н від 01.01.2014 передбачено, що термін дії договору оренди встановлено з 01.01.2014 до 31.01.2014.

01.11.2014 між ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» (орендарем) та ВАТ «Корпорація «Аверс» (орендодавцем) була укладена угода про дострокове розірвання договору оренди від 01.01.2014.

Відповідно до п. 1 угоди про дострокове розірвання договору оренди від 01.01.2014 сторони прийшли до згоди про дострокове розірвання договору з - 01.11.2014.

Крім того, згідно п. 4 вказаної угоди сторони визначились, що в зв'язку з укладенням даної угоди з ініціативи орендаря, останній відповідно до п.6.4 договору зобов'язується, крім коштів зазначених у п.п. 2, 3 угоди сплатити орендодавцю подвійну орендну плату в сумі - 120 000,00 грн.

Пунктом 5 вказаної угоди передбачено, що ця угода набирає чинності з моменту надходження на рахунок орендодавця усіх коштів зазначених в п.п. 2, 3, 4 цієї угоди. Сплата частини коштів не тягне набрання чинності цією угодою.

Платіжним дорученням №28251 від 22.12.2014 на рахунок ВАТ «Корпорація «Аверс» були перераховані кошті в сумі 522 046,20 грн., внаслідок чого з 22.12.2014 було розірвано договір оренди, тобто, згідно умови п. 5 угоди про дострокове розірвання договору оренди від 01.01.2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 №910/16060/15 за позовом ПАТ «Корпорація «Аверс» до ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» про стягнення 120 000,00 грн. встановлено, що обов'язок у ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» повернути об'єкт оренди ПАТ «Корпорація «Аверс» виник з 22.12.2014.

Як зазначено позивачем у позові, виходячи з положень угоди про дострокове розірвання договору оренди, ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» зобов'язане сплатити орендну плату за користування об'єктом оренди по 21.12.2014, а фактично сплатив лише за період до 30.10.2014, а орендну плату за спірний період з 01.11.2014 по 21.12.2014 в розмірі 102 580,15 грн. відповідач сплачувати відмовився.

Припиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням господарського суду міста Києва від 31.08.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 по справі № 910/16060/15 вирішено спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав. Вказаним рішенням відмовлено у задоволені позову ПАТ «Корпорація «Аверс» до ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» про стягнення 120 000,00 грн. Крім того, судом відзначено, що предметом у даній справі та у справі № 910/16060/15 є стягнення заборгованості за договором оренди № б/н від 01.01.2014 р. за період з 01.11.2014 по 22.12.2014, що є тотожним.

Колегія суддів, дослідивши матеріали даної справи, вважає, що вказана норма п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України була застосована судом першої інстанції невірно, оскільки спори у справі № 910/16060/15 та даній справі не є тотожними, а саме мають різні підстави.

Відповідно до абз. 4 п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову на підставі абз.5 п.3.12. згаданої постанови ВГСУ означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Так, колегія суддів зазначає, що підстава позову у даній справі №910/14095/16 не є тотожною із пов'язаною справою №910/16060/15.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 по справі № 910/16060/15, яка є загальнодоступною згідно Єдиного державного реєстру судових рішень та копія якої міститься у матеріалах справи, предметом позову у справі №910/16060/15 було стягнення неустойки у сумі 120 000,00 грн. за спірний період - листопад 2014 року на підставі ст. 785 ЦК України, з посиланням позивача на те, що після закінчення строку дії договору оренди, тобто, після 01.11.2014 відповідач продовжує користуватись об'єктами оренди.

Суди у пов'язаній справі № 910/16060/15, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Корпорація «Аверс» до ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» про стягнення 120 000,00 грн., виходили з того, що предметом позову у справі є стягнення неустойки за час прострочення виконання обов'язку про повернення об'єкта оренди у разі припинення дії договору оренди, тому до кола обставин, що підлягають доказуванню, входить встановлення моменту припинення (розірвання) договору оренди. Водночас, колегією суддів встановлено, що угода від 01.11.2014 про дострокове розірвання договору оренди від 01.01.2014 набрала чинності - 22.12.2014, тобто, обов'язок повернути об'єкт оренди виник у відповідача з дня набрання чинності названої угоди про дострокове розірвання. Таким чином, з огляду на ту обставину, що позовні вимоги про стягнення неустойки заявлено за листопад 2014 року, тобто, за період, коли діяв договір оренди від від 01.01.2014 б/н, оскільки вищевказана угода про дострокове розірвання договору не набула чинності, позовні вимоги визнано необґрунтованими та такими, задоволенню не підлягають.

В свою чергу, як вбачається з позовної заяви предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості у сумі 102 580,15 грн., що пред'явлено на підставі договору оренди від 01.01.2014 б/н за спірний період з 01.11.2014 по 21.12.2014. Тобто, за спірний період - до дня набрання чинності угоди про дострокове розірвання договору оренди від 01.01.2014 б/н.

Відтак, за оцінкою колегії суддів, підстава позову у даній справі №910/14095/16 не є тотожною із підставами позову у пов'язаній справі №910/16060/15.

За таких обставин, наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є помилковими та не можуть бути достатніми підставами для припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, а тому апеляційна скарга ПрАТ «Корпорація «Аверс» підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 №910/14095/16 - скасуванню з надісланням матеріалів справи до місцевого суду для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 91, 99, 101-106 ГПК Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 №910/14095/16 скасувати.

Справу направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи №910/14095/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Б.В. Отрюх

Л.В. Чорна