ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р. Справа № 917/1618/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 36022, м.Полтава, вул.Старий Поділ, 5 в особі Кременчуцької філії, 39601, м.Кременчук, пр-т Свободи, 8

до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 80 Кременчуцької міської ради, 39600, Полтавська область, м.Кременчук, вул.Воїнів-Інтернаціоналістів, 9

про стягнення заборгованості у сумі 145041,81 грн.

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Кременчуцька міська рада, 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, пл. Перемоги, 2.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не зявився

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1730 від 01.01.2010 року у розмірі 145041,81 грн., з яких: пеня - 7094,28 грн.; інфляційне збільшення - 121104,85 грн.; 3 % річних - 16842,68 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав викладених в позовні заяві та у запереченнях на відзив відповідача.

01.11.2016 від позивача надійшло клопотання №6980 від 31.10.2016 р., згідно якого просить прийняти виправлення описки, допущеної при складанні позовної заяви, а саме в прохальній частині замість цифри "16842,68 грн" зазначити цифру "6842,68 грн" (а.с. - 130).

Також 01.12.2016 року від позивача до суду надійшло клопотання про виправлення описки в якому позивач просить суд виправити описки при складанні позовної заяви, а саме:

1) в тексті позову замість слів "з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 121104,85 грн." зазначити "з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 105022,78 грн."

2) в тексті позову замість слів "загальний борг становить 145041,81 грн." зазначити "загальний борг становить 118959,74 грн.".

Також у своєму клопотанні позивач просить суд повернути позивачу надлишково сплачений судовий збір в розмірі 391,60 грн. До клопотання позивач додав розрахунки інфляційних втрат.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд приймає клопотання позивача про виправлення описки до розгляду, як клопотання про зменшення розміру позовних вимог, та розглядає позовні вимоги в новій редакції, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1730 від 01.01.2010 року у розмірі 118959,74 грн., з яких: пеня - 7094,28 грн.; інфляційне збільшення - 105022,78 грн.; 3 % річних - 6842,68 грн.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що заборгованість за постачання теплової енергії у відповідача відсутня, підстави для нарахування штрафних санкцій між сторонами були врегульовані щорічними договорами про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти, а не умовами договору № 1730 від 01.01.2010р.; оплата за спожиту теплову енергію за 2013, 2014, 2015 та 2016 роки проведена відповідачем в повному обсязі згідно договорів про закупівлю теплової енергії №1730/2 від 30.01.2013, 1730/4 від 27.01.2014, № 1730/5 від 11.03.2015, № 1730/6 від 23.02.2016; за п.2.2.20 Договору № 1730 від 01.01.2010р. відповідач споживає теплову енергію виключно в межах встановлених кошторисів, оскільки є бюджетною установою, а тому відповідач здійснював оплату за спожиту теплову енергію у відповідності до бюджетних призначень, в той же час позивач усвідомлював, що відповідач фінансується тільки в межах затвердженого кошторису і накопичувати штрафні санкції та додаткові рахування не має сенсу. Таким чином, відповідач стверджує, що позивач умисно сприяв збільшенню розміру штрафних санкцій. (а.с.70-78).

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач прохає зменшити розмір пені та зменшити штрафні санкції, оскільки відповідач є комунальним закладом, утримується за рахунок місцевого бюджету і здійснює свою фінансово-господарську діяльність на основі кошторису (а.с.76-77). Про розгляд вказаного клопотання буде зазначено в мотивувальній частині рішення.

Третя особа на стороні відповідача - Кременчуцька міська рада надіслала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції передбачає наявність не виконаного (простроченого) грошового зобов'язання, то відсутність заборгованості відповідача перед позивачем спростовує обґрунтованість нарахування штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (позивачем) та Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 80 Кременчуцької міської ради Полтавської області (відповідачем) було укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1730 від 01.10.2010р., з невід'ємними додатками до нього (далі - Договір, а.с.7-8), згідно умов якого теплопостачальна організація (позивач) зобов'язалась надавати відповідачу (споживачеві) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.2.2 Договорів відповідач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного договору, згідно з умовами цього Договору та додатку до нього № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію".

Відповідно до додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" (а.с.11) розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивач вказує, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання перед ним в частині своєчасної оплати за спожиту електричну енергію, у визначені договором строки та просить стягнути з відповідача 7094,28 грн. пені; 105022,78 грн. інфляційних втрат та 6842,68 грн. 3 % річних.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу постачання теплової енергії в гарячій воді.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

При цьому, позивачем підставою позову визначено договір № 1730 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді, а відповідач вказує на наявність інших договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді - № 1730/2 від 30.01.2013 року , № 1730/4 від 27.01.2014 року, №1730/5 від 11.03.2015 року на 2015 рік, №1730/6 від 23.02.2016 року (а.с.-105-113).

Як вбачається зі змісту вищезазначених договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, укладених між сторонами, їх умови визначають загальні положення поставки теплової енергії, обсяги постачання теплової енергії на період їх дії, ціну договору, строк поставки, загальні умови оплати та відповідальності, загальний перелік прав та обов'язків. При цьому, у розділі ХІ "Інші умови договору" (п.11.2) сторони узгодили, що умови постачання теплової енергії, не передбачені цими Договорами, регулюються між сторонами чинним законодавством, Правилами користування тепловою енергією та договором № 1730 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Оскільки саме умови договору № 1730 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді визначає порядок розрахунків за спожиту теплову енергію (Додаток № 4), визначає розмір відповідальності сторін (розділ 4, п.6 Додатку № 4), суд відхиляє заперечення відповідача щодо того, що розрахунки за отримані послуги з теплопостачання необхідно проводити по договорах № 1730/2 від 30.01.2013 року , № 1730/4 від 27.01.2014 року, №1730/5 від 11.03.2015 року на 2015 рік, №1730/6 від 23.02.2016 року, в яких строк оплати не визначений.

З огляду на наведене, вимоги позивача судом оцінюються, виходячи з умов договору № 1730 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до додатку № 4 до договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

З огляду на визначений сторонами порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків (що відображені позивачем у детальних розрахунках, доданих до позову, правильність яких не спростована відповідачем), матеріалами справи підтверджено, що порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію мало місце.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

В пункті п.6 додатку №4 до договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 7094,28 грн. пені; 105022,78 грн. інфляційних втрат та 6842,68 грн. 3 % річних з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за кожний окремий місяць та здійснених відповідачем проплат, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних є правомірним.

Як вже зазначалось вище, відповідач у відзиві просив суд зменшити розмір пені.

В обґрунтування вказаного відповідач посилається на те, що заборгованість виникала не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів, що розмір неустойки є надто великим в порівнянні зі збитками позивача, які, в свою чергу, не є надто великими; що заборгованість за спожите тепло відповідачем погашена в повному обсязі, що Відповідач є соціально значущим державним освітнім закладом, тощо.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступного мотивування.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи виконання боржником зобов'язань за Договором, той факт, що відповідач є соціально значущим державним освітнім закладом, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов'язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені до 30%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково у розмірі 2128,29 грн.

При цьому судом враховано правову позицію Конституційного Суду України, зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобов'язань, оскільки відповідно до приписів статті 617 Цивільного кодексу України та частини другої статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання у врегульованих законом відносинах тягне за собою наслідки у вигляді застосування на загальних підставах заходів відповідальності, передбачених цивільним кодексу України.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2128,29 грн. пені; 105022,78 грн. інфляційних втрат та 6842,68 грн. 3 % річних підтверджуються наявними доказами (в мат. справи), і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VІ "Про судовий збір" повернення судового збору здійснюється за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п. 2.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частина першої статті 7 Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VІ "Про судовий збір" ).

Отже, судовий збір в сумі 391,60 грн., підлягає поверненню позивачу за клопотанням про зменшення розміру позовних вимог. Даний судовий збір сплачений платіжним дорученням №589646 від 26.08.2016 року (оригінал платіжного доручення заходиться в матеріалах справи а.с. 6).

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33,43,49, ст. 82-85 ГПК України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 80 Кременчуцької міської ради, 39600, Полтавська область, м.Кременчук, вул.Воїнів-Інтернаціоналістів, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5 в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, ідентифікаційний код 25717118 на р/р №0 в ВАТ "Ощадбанк" м. Полтава, МФО 331467) 2128,29 грн. пені, 105022,78 - інфляційних втрат, 6842,68 грн. 3% річних

3. Стягнути з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 80 Кременчуцької міської ради, 39600, Полтавська область, м.Кременчук, вул.Воїнів-Інтернаціоналістів, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, ідентифікаційний код 25717118 на р/р №1124 в Полт. ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401) 1784,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині - відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6.Повернути Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, ідентифікаційний код 25717118 на р/р №1124 в Полт. ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401) з Державного бюджету України 391,60 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №589646 від 26.08.2016 року (оригінал платіжного доручення заходиться в матеріалах справи а.с. 6)

Повне рішення складено 23.12.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя