КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа№ 910/16733/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Колеснік М.П.

за участю представників:

від позивача - Михайлюк А.З.

від відповідача - Антал В.І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 у справі 910/16733/16 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів"

до Державного агентства резерву України

про стягнення 3 003 110,20 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 Державне агентство резерву України було відмовлено в прийняті зустрічної позовної заяви.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне агентство резерву України звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 та справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Згідно із розпорядженням керівника апарату від 07.12.2016 був призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із перебуванням головуючого судді Кропивної Л.В. на лікарняному.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 08.12.2016 апелянту був поновлений строк на подання апеляційної скарги прийнято її до провадження та призначена до розгляду на 22.12.2016.

В судове засідання з`явилися представники сторін та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

12.09.2016 ДП "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного агентства резерву України про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 14.09.2016 вказана позовна заява була прийнята до провадження та призначена для розгляду на 04.10.2016.

Ухвалою суду від 04.10.2016 розгляд справи був відкладений до 08.11.2016 до 13:50 год.

08.11.2016 місцевим судом по справі було постановлено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у прийняті до провадження зустрічної позовної заяви, мотивував свою відмову тим, що відповідно до приписів чинного ГПК, зустрічний позов може бути поданий до суду до початку розгляду спору по суті, а зважаючи на те, що від відповідача зустрічний позов до судді надійшов 09.11.2016 після винесення рішення по справі, він не підлягає прийняттю.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Згідно зі ст. 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Пунктом 3.15 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що право відповідача на подання зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом також пов'язується з початком розгляду господарським судом справи по суті.

Як зазначалось вище, перше судове засідання по розгляду позову в місцевому суді відбулось 04.10.2016.

Відповідно до протоколу судового засідання, представник відповідача не був присутнім в даний день та час при розгляді спору, та суд не переходив до розгляду позову по суті, а виніс ухвалу, якою відклав розгляд позову до 08.11.2016.

Як вбачається із витягу з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта», відповідачем до поштового відділення 04.11.2016 було подано зустрічну позовну заяву, для подальшого направлення до Господарського суду міста Києва.

Згідно того ж витягу з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що вповноважений представник Господарського суду міста Києва отримав у відділені пошти конверт із зустрічною позовною заявою 08.11.2016 о 10:42 год.

Відповідно до ухвали суду від 04.10.2016, розгляд позову було відкладено до 08.11.2016 до 13:50 год.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 08.11.2016, судове засідання розпочалось о 13:50 год.

Відповідно до відбитку штемпеля канцелярії Господарського суду міста Києва зустрічна позовна заява надійшла до суду 08.11.2016 (без вказівки на конкретний час).

Дійсно, згідно із копією реєстру заяв переданих судді місцевого суду, вказана зустрічна позовна заява, з долученими до неї документами, надійшла до судді 09.11.2016 о 11:32, про що мається власний підпис судді Курдельчук І.Д.

Отже, зважаючи на те, що суддя в судовому засіданні 08.11.2016 перейшов до розгляду спору по суті, що підтверджується відповідним протоколом судового засідання від 08.11.2016, та в даному судовому засіданні було також прийнято рішення по основному позову, суддею 09.11.2016 було постановлено ухвалу про відмову у прийняті зустрічної позовної заяви.

Проте, колегія суддів зазначає, що судом в даному конкретному випадку порушені норми процесуального права, оскільки, чинні норми Господарського процесуального кодексу визначають, що стороною зустрічний позов подається саме до суду, а не до судді, а як вбачається із витягу із сайту УДППЗ «Укрпошти» судом (уповноваженим представником) така зустрічна позовна заява була отримана саме 08.11.2016 о 10: 42 год., тобто до початку судового засідання по даній справі, яке розпочалось о 13:50 год., тобто в строки, визначені чинним процесуальним законодавством України.

Крім того, нормами чинного ГПК визначено, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

У відповідності до п. 3.15. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві.

Як вбачається із суті первісного позову, позивач просив стягнути заборгованість по договору відповідального зберігання матеріальних цінностей, в той час як суть зустрічного позову зводиться до того, що позивач (відповідач за первісним позовом) просив стягнути з відповідача (позивача за первісним позовом) штраф за невиконання обов`язку, що визначений умовами договору щодо оновлення матеріальних цінностей, що, в свою чергу, зумовило наявність заборгованості, про яку зазначав первісний позивач.

Отже, проаналізувавши подані позови, суд приходить до висновку, що доводи, зазначені позивачем у зустрічній позовній заяві є одночасно доводами на спростування заявлених вимог за первісним позовом, а отже одночасний розгляд таких позовів призведе до економії процесуальних строків, відсутності затягування судового процесу та, відповідно, додатковим захистом як прав позивача за первісним позовом так і прав позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково було встановлено, що відповідачем зустрічний позов поданий з порушенням приписів ст. 60 ГПК України, а отже оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Державного агентства резерву України підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 по справі № 910/167331/16 - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 по справі № 910/16733/16 - скасувати.

Матеріали оскарження № 910/16733/16 направити до Господарського суду міста Києва для розгляду зустрічного позову Державного агентства резерву України до Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" про вчинення дій стягнення штрафних санкцій.

Матеріали оскарження № 910/16733/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко