РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016Справа №911/3160/16

За позовомМалого спільного сільськогосподарського підприємства «Старт»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФА Україна»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Трубарова Марія Володимирівна, 2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенія Олегівна
провизнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачане з'явився
від відповідачаКолтунов М.Є. - представник
від третіх осібне з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мале спільне сільськогосподарське підприємство «Старт» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФА Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса за номером №2231, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубаровою М.В. 07.07.2016 таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний виконавчий напис вчинено із порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, оскільки вимоги за оспорюваним виконавчим написом не є безспірними.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2016 матеріали позовної заяви направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №911/3160/16, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубарову Марію Володимирівну та призначено справу до розгляду.

28.10.2016 через канцелярію суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубарової Марії Володимирівни надійшли пояснення, в яких третя особа 1 повідомляє, що вказаного позивачем у позовній заяві виконавчого напису від 07.07.2016 за реєстровим №2231 приватний нотаріус не вчиняла, жодних документів та відомостей від відповідача не отримувала.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенію Олегівну третьою особою 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та відкладено розгляд справи на 30.11.2016.

04.11.2016 на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубаровою М.В. 07.07.2016 за реєстровим №2231.

Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас позивачем не подано належних та допустимих доказів існування обставин, з якими положеннями ст. 66 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову, та не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, судом відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В судове засідання, призначене на 30.11.2016, представники позивача не з'явилися.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив, вказуючи на те, що разом із заявою про вчинення виконавчого напису ним було подано всі необхідні документи, які підтверджують наявність підстав для звернення стягнення на предмет застави.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФА Україна» (покупець) та Малим спільним сільськогосподарським підприємством «Старт» (постачальник) було укладено договір поставки №01/15 (надалі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю товар - зерно ячменю для кормових цілей, урожаю 2015 року у кількості 10000, мт мінімум +/- 5%на вибір постачальника за узгодженою договірною ціною, що включає ПДВ, якщо застосовується. Договірна кількість товару повинна бути поставлена в період між 25 липня та 10 серпня 2015 року. Поставка товару здійснюється на умовах EXW сертифікований зерновий склад ТОВ «Зернятко - Південь» за адресою: 66303, Одеська область, м.Котовськ, вул.50 річчя Жовтня, 218. Тлумачення базису постачання - згідно «Інкотермс 2010». Датою поставки товару є дата виписки складської квитанції на ім'я покупця та вручення оригінала квитанції уповноваженому представнику покупця; з цього моменту до покупця переходить право власності на товар.

В подальшому додатковими угодами до Договору вносилися зміни.

Додатковою угодою №3 від 25.09.2015 абзац 3 пункту Договору «Місце і умови поставки» викладено в такій редакції: «Поставка товару здійснюється на умовах: EXW сертифікований зерновий склад ПрАТ «Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів», розташований за адресою: Україна, 67121, Одеська область, Великомихайлівський район, с.Новоборисівка, вул. Леніна, буд.2 або СРТ Іллічівський морський торговий порт за адресою: м.Іллічівськ, ІМТП, склад №8, вул. Сухолиманська.

Також Додатковою угодою №3 від 25.09.2015 пункт Договору «Ціна» викладено в такій редакції: «Ціна товару становить 3037,90 грн за 1 м.т., включаючи ПДВ, відповідно до базису поставки EXW сертифікований зерновий склад ПрАТ «Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів»; або 3064,80 грн за 1 м.т., включаючи ПДВ, відповідно до базису поставки1 м.т., включаючи ПДВ, відповідно до базису поставки СРТ Іллічівський морський торговий порт.

З метою забезпечення належного виконання постачальником зобов'язань за вказаним вище Договором поставки, 26.02.2015 між Малим спільним сільськогосподарським підприємством «Старт» (як заставодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФА Україна» (заставодержатель) укладено договір застави (надалі - Договір застави), за умовами якого в якості забезпечення належного, повного та своєчасного виконання заставодавцем зобов'язань за Договором поставки №01/15 від 26.02.2015, заставодавець передає заставодержателю предмет застави відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору застави предметом застави за цим Договором є:

- комбайн зернозбиральний марки CLAAS Lexion-570, реєстраційний №11113 ВН, 2008 року випуску, заводський №58502195, двигун №LGK 09269 об'ємом 12000 см.куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ №708057 (особливі відмітки: «Св. АБ №546066 від 07.05.2008»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19.10.2009;

- комбайн зернозбиральний марки Lexion-570, реєстраційний №11114 ВН, 2008 року випуску, заводський №58502442, двигун №LGK 09130 об'ємом 12000 см куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ №708056 (особливі відмітки: «Св. АБ №546056 від 18.04.2008»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19.10.2009;

- трактор марки John Deere-8420, реєстраційний № 12522 ВН, 2005 року випуску, заводський №RW8420Р037939, двигун №RG6081Н284400 об'ємом 8100 см куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АС №026533 (особливі відмітки: «Св. АБ№494354 від 01.09.2009 Біржов. дог. №895425 від 15.03.2010»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 16.03.2010;

- комбайн зернозбиральний марки Lexion-570, реєстраційний №11115 ВН, 2009 року випуску, заводський №58503153, двигун № LGK09303 об'ємом 12000 см куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ №708058 (особливі відмітки: «Св. АБ№549303 від 10.06.2009»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19.10.2009.

Пунктом 2.2 Договору застави визначено, що сторони цього Договору оцінюють предмет застави у 12708000,00 грн.

07.07.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенією Олегівною вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на:

- комбайн зернозбиральний марки CLAAS Lexion-570, реєстраційний №11113 ВН, 2008 року випуску, заводський №58502195, двигун №LGK 09269 об'ємом 12000 см.куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ №708057 (особливі відмітки: «Св. АБ №546066 від 07.05.2008»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19.10.2009;

- комбайн зернозбиральний марки Lexion-570, реєстраційний №11114 ВН, 2008 року випуску, заводський №58502442, двигун №LGK 09130 об'ємом 12000 см куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ №708056 (особливі відмітки: «Св. АБ №546056 від 18.04.2008»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19.10.2009;

- трактор марки John Deere-8420, реєстраційний № 12522 ВН, 2005 року випуску, заводський №RW8420Р037939, двигун №RG6081Н284400 об'ємом 8100 см куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АС №026533 (особливі відмітки: «Св. АБ№494354 від 01.09.2009 Біржов. дог. №895425 від 15.03.2010»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 16.03.2010;

- комбайн зернозбиральний марки Lexion-570, реєстраційний №11115 ВН, 2009 року випуску, заводський №58503153, двигун № LGK09303 об'ємом 12000 см куб., право власності заставодавця на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ №708058 (особливі відмітки: «Св. АБ№549303 від 10.06.2009»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19.10.2009,

що належать Малому спільному сільськогосподарському підприємству «Старт» та оформлені в заставу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФА Україна» на підставі Договору застави, посвідченого Трубаровою М.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 26.02.2015 за реєстровим №№350, 351 як забезпечення виконання зобов'язань за Договором поставки №01/15 від 26.02.2016 (на поставку зерна ячменю для кормових цілей врожаю 2015 року) та Додаткової угоди №1 від 28.04.2015 та Додаткової угоди №3 від 25.09.2015, строк виконання за яким настав 10.08.2015.

Судом враховується, що у тексті позовної заяви позивач зазначає, що виконавчий напис за реєстровим №2231 від 07.07.2016 було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубаровою М.В. Однак, як встановлено судом, спірний виконавчий було вчинено саме приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О.

За змістом вказаного виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна пропонується задовольнити вимоги кредитора у розмірі:

1) суми неповерненої боржником передоплати в розмірі 20051798,50 грн, яка була сплачена одноразово кредитором на користь боржника в рахунок майбутньої поставки товару в строк з 25.07.2015 по 10.08.2015 згідно договору поставки №01/15 від 26.02.2016 (на поставку зерна ячменю для кормових цілей врожаю 2015 року), Додаткової угоди №1 від 28.04.2015 та Додаткової угоди №3 від 25.09.2015, укладених між кредитором і боржником (Договір поставки); яка за умовами вищевказаного Договору поставки підлягає поверненню, оскільки боржником не було здійснено поставку товару на вказану суму здійсненої кредитором передоплати у вказаний строк (поставлено лише 639,21 метричних тон товару замість 10000 метричних тон, обсяг недопоставленого товару - 9360,79 метричних тон); яка дотепер не повернена боржником кредитору та повернення якої забезпечується заставою заставодавця згідно з договором застави між заставодавцем та кредитором;

2) процентів за ставкою 9,8% річних на суму передоплати товару за договором поставки, яка була виплачена кредитором боржнику та на яку боржник не здійснив поставку товару відповідно до умов Договору поставки - за період з дня одержання суми передоплати до дня повернення такої суми боржником кредитору, а саме: сума передоплати, на яку боржником не здійснено поставку товару - 20051798,50 грн; кількість днів, за які нараховуються проценти - 419; сума процентів до стягнення - 2255799,86 грн;

3) штрафної санкції за ставкою 0,5% від загальної вартості Договору поставки за кожен день прострочення поставки боржником, виходячи з 254 днів прострочення, а саме: обсяг недопоставленого боржником кредитору товару - 9360,79 тон; вартість однієї тонни відповідно до Договору поставки - 3037,90 грн; сума штрафної санкції до стягнення: 36115172,80 грн.

Загальна сума до стягнення за спірним виконавчим написом - 58422771,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невідповідність вчиненого нотаріусом виконавчого напису чинному законодавству України, а тому вказує на наявність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Як на підставу для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач вказує на те, що вимоги за оспорюваним виконавчим написом не є безспірними, що свідчить про порушення нотаріусом приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Правилами ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2368/5 від 31.12.2008 та Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Розділом 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлені умови, за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.5. р.3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5).

Як зазначено в п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Тож, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом доказування у господарських спорах даної категорії за загальним правилом є обставини, які свідчать про існування правових підстав для вчинення виконавчого напису, зокрема, існування у боржника відповідного боргу перед кредитором та того, чи допускається у спірних правовідносинах застосування вказаного досудового способу вирішення спорів.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір №01/15 від 26.02.2015 є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовами Договору поставки передбачено такий порядок розрахунків за товар:

- Після укладення цього Договору та договорів про забезпечення вимог, визначених цим Договором, покупець сплачує на підставі виставленого постачальником рахунку на умовах попередньої (авансової) оплати суму в гривнях, еквівалентну 1000000 дол.США, у тому числі ПДВ, відповідно до чинного комерційного курсу станом на день сплати;

- Після постачання всієї кількості товару за цим договором покупець здійснює остаточний розрахунок за товар і сплачує ціну товару за вирахуванням скоригованої суми передоплати протягом 3 банківських днів після постачання всієї кількості товару за цим договором та надання постачальником таких документів: складська квитанція сертифікованого зернового складу, оформлена на ім'я покупця; картки аналізу зерна (форма №47), виписаної сертифікованим зерновим складом на ім'я покупця; рахунок-фактура постачальника; тристоронній акт приймання-передачі, підписаний постачальником і сертифікованим зерновим складом; видаткова накладна постачальника; податкова накладна, виписана постачальником.

Також сторони погодили, що на еквівалент 1000000,00 дол. США нараховуються проценти відповідно до ч. 3 ст. 693, ст. 536 Цивільного кодексу України в розмірі 9,8% річних від дня одержання постачальником суми передоплати від покупця та до дня поставки всієї кількості товару або фактичного повернення суми передоплати.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору поставки 05.03.2015 відповідач перерахував позивачу суму передоплати у розмірі 22000000,00 грн, в тому числі ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №42 від 05.03.2015. Зазначена сума є еквівалентом 1000000,00 дол. США відповідно до погодженого сторонами комерційного курсу.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Договором поставки (розділ «Місце та умови поставки») визначено, що договірна кількість товару повинна бути поставлена в період між 25 липня та 10 серпня 2015 року.

За умовами розділу «Відповідальність сторін», у випадку, якщо постачальник порушує зобов'язання із поставки товару, постачальник має сплатити на користь покупця штрафну санкцію у розмірі 0,5% від загальної вартості Договору за кожен день прострочення та протягом всього періоду прострочення.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем як постачальником за укладеним між сторонами Договором поставки своїх зобов'язань належним чином виконано та було порушено умови даного Договору щодо строку поставки та кількості поставленого товару.

Із передбаченої Договором поставки кількості товару (10000 мт зерна ячменю), позивачем було поставлено лише 639,210 метричних тон товару (загальною вартістю 1948201,50 грн), що підтверджується видатковими накладними №1 від 14.09.2015 на суму 1225244,22, №9 від 25.09.2015 на суму 222443,18 грн, № 10 від 26.09.2015 на суму 291922,20 грн, №11 від 30.09.2015 на суму 208590,29 грн, а також відповідними товарно-транспортними накладними та складськими квитанціями на зерно.

Обсяг недопоставленого товару складає 9360,79 метричних тон. При цьому, поставка мала місце у вересні 2015 року, в той час як за умовами Договору поставка товару мала бути здійснена в період між 25 липня та 10 серпня 2015 року.

Отже, з боку позивача мало місце неналежне виконання зобов'язань за Договором поставки №01/15 від 26.02.2015.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Положеннями ч. 1 ст. 574 Цивільного кодексу України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог.

Пунктом п. 1.3 укладеного між сторонами Договору застави від 26.02.2015 визначено, що застава за цим Договором забезпечує належне, повне та своєчасне виконання наступних зобов'язань заставодавця перед заставодержателем, що виникають на підставі поставки та цього Договору:

- зобов'язання заставодавця з поставки 10000 метричних тон +/- 5% зерна ячменю для кормових цілей, урожаю 2015 року (товар) в порядку та на умовах, визначених Договором поставки; термін виконання цього зобов'язання - не пізніше 10.08.2015;

- виконання всіх та будь-яких інших зобов'язань заставодавця, що передбачені Договором поставки, в тому числі у разі невиконання зобов'язання заставодавця з поставки товару, зобов'язання повернути суму попередньої оплати (авансу) за товар на суму в гривнях, еквівалентну 1000000,00 дол. США, включаючи ПДВ, відповідно до офіційного обмінного курсу НБУ станом на момент повернення суми передоплати, а також проценти в розмірі 9,8% річних на суму передоплати від дня одержання суми передоплати до дня її фактичного повернення; термін виконання цих зобов'язань визначаються Договором поставки;

- зобов'язання щодо відшкодування заставодержателю витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за забезпеченим зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет застави, витрат на утримання і збереження предмета застави, а також збитків, завданих порушенням Договору поставки чи цього Договору;

- будь-які та всі реституційні вимоги заставодержателя, що можуть виникнути в разі визнання Договору поставки недійсним або таким, що не укладено, зокрема, але не обмежуючись, пов'язані з набуттям або збереженням майна заставодержателя без достатньої правової підстави;

- будь-які інші зобов'язання, які забезпечуються заставою згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до п. 4.1 Договору застави підставою для звернення стягнення на предмет застави за цим Договором є одна або декілька таких подій чи умов, зокрема, якщо заставодавець своєчасно або належним чином не дотримується та не виконує будь-якого обов'язку, умови, домовленості або зобов'язання, що передбачені цим Договором або Договором поставки (п.п. 4.1.1).

Пунктом 5.2 Договору застави передбачено, що заставодержатель на свій вибір, у будь-який час після спливу 30 днів з дня направлення письмового повідомлення, має право звернути стягнення на предмет застави та здійснити будь-які інші дії, які заставодержатель буде вважати обґрунтовано необхідними для захисту своїх інтересів. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на вибір заставодержателя відповідно до чинного законодавства: за рішенням суду; в позасудовому порядку відповідно до чинного законодавства України, зокрема, але не обмежуючись, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

За приписами ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

20.04.2016 відповідачем було направлено на адресу позивача письмове повідомлення про порушення зобов'язань за Договором поставки та про звернення стягнення за Договором застави. Одночасно, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відомості про звернення стягнення на відповідний предмет застави.

Доказів повернення суми сплаченої відповідачем попередньої оплати або виконання зобов'язання щодо поставки обумовленого договором обсягу товару станом на 05.07.2016 (дата вчинення виконавчого напису) позивачем не надано.

Відтак, оскільки позивачем як постачальником за Договором поставки №01/15 від 26.02.2015 належним чином не виконано зобов'язань щодо поставки обумовленої договором кількості товару та порушено строки поставки (тобто з боку позивача мало місце невиконання основного зобов'язання), то в силу п.п. 4.1.1, 5.2, 5.3 Договору застави від 26.02.2015, ст. 589 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України Закону України «Про заставу» відповідачем набуто право звернення стягнення на предмет застави за Договором застави від 26.02.2015.

05.07.2016 відповідач звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенії Олегівни із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави від 26.02.2015.

До заяви про вчинення виконавчого напису Товариством з обмеженою відповідальністю «ФА Україна» було додано: оригінал та копія Договору застави; оригінал та копія Договору поставки №01/15 від 26.02.2016 разом з додатковими угодами до нього; оригінал та копії складських квитанцій сертифікованого зернового складу ПрАТ «Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів» з вказівкою кількості товару, поставленого боржником; оригінал виписки з банківського рахунку кредитора, виданої обслуговуючим банком кредитора з вказівкою суми передоплати, фактично сплачені кредитором боржнику за Договором поставки; оригінал довідки банку кредитора про відсутність повернених боржником сум передоплати за Договором поставки; копія письмової вимоги кредитора боржнику про виконання зобов'язань боржника за Договором поставки; оригінал повідомлення про вручення письмової вимоги боржнику.

В обґрунтування невиконання умови щодо безспірності заборгованості позивач зазначає, що сторонами було досягнуто усної домовленості про внесення змін до Договору поставки шляхом укладення додаткової угоди №4, відповідно до умов якої сторони мали намір викласти пункт Договору поставки «Товар» в такій редакції: «Товар: зерно ячменю для кормових цілей, урожаю 2015 року, зерно кукурудзи для кормових цілей, урожаю 2015 року, насипом»; пункт Договору «Кількість» в наступній редакції: «Ячмінь: 9801,13118 мт на вибір постачальника за узгодженою договірною ціною, що включає ПДВ, якщо застосовується. Кукурудза: 225,700 мт на вибір постачальника за узгодженою договірною ціною, що включає ПДВ, якщо застосовується».

Позивач стверджує, що на виконання зазначеної угоди 11.11.2015 ним було поставлено відповідачу зерно кукурудзи для кормових цілей врожаю 2015 року в кількості 225,700 метричних тон, проте, відповідач ухиляється від підписання додаткової угоди та при здійсненні розрахунку заборгованості безпідставно не врахував вказану поставку зерна кукурудзи.

Однак, суд відзначає, що відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

За приписами ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 208, 654 Цивільного кодексу України, усна домовленість сторін (без укладення відповідної додаткової угоди у письмовій формі) не може розцінюватися як зміна умов господарського договору та не створює правових наслідків у вигляді зміни зобов'язання.

Також суд відзначає, що посилання позивача на наявність помилки у повідомленні №20/04-01 від 20.04.2016 про порушення зобов'язань за Договором поставки в частині кількості фактично поставленого товару, по-перше, не спростовує самого факту порушення умов Договору, а по-друге, така помилка не вплинула на правильність подальшого розрахунку суми заборгованості, який міститься у виконавчому написі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на те, що позивачем доказів виконання своїх зобов'язань за Договором поставки №01/15 від 26.02.2016 станом на дату вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису не надано, наявності підстав для звернення стягнення на предмет застави за Договором застави від 26.02.2015 не спростовано, а також не доведено, що спірний виконавчий напис вчинено за відсутності відповідних документів, вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса за номером №2231, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенією Олегівною 07.07.2016, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору (в тому числі за подання заяви про забезпечення позову) покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 19.12.2016

Суддя Ю.М. Смирнова