КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа№ Б8/191-10

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від приватного акціонерного товариства "Росава": Полішук А.А. (дов. № 05-2 від 30.12.2015 р.);

від відкритого акціонерного товариства "Росава": Коваль Р.П. (дов. № 136 від 09.08.2016 р.);

арбітражний керуючий відкритого акціонерного товариства "Росава": Кіцул С.Б.

від Білоцерківської міської ради: Швець С.С. (дов. № 3681/1-7 від 21.10.2016 р.);

від прокуратури: Ющенко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради.

на ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016р.

у справі № Б8/191-10 (суддя: Наріжний С.Ю.)

за заявою приватного акціонерного товариства "Росава"

до відкритого акціонерного товариства "Росава"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. у справі № Б8/191-10 відмовлено у задоволенні скарги УПФ України у м. Білій Церкві Київської області на бездіяльність ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кіцула С.Б.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що зазначені об'єкти нерухомості - палац культури ВАТ "Росава" та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ "Росава") були приватизовані банкрутом в установленому порядку і є приватною власністю підприємства, вказані об'єкти хоч і є об'єктами соціальної сфери, однак не відносяться до об'єктів комунальної інфраструктури, які в порядку ст. 41, 42 Закону про банкрутство підлягають передачі в комунальну власність територіальній громаді.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Білоцерківська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. у справі № Б8/191-10 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу УПФ України у м. Білій Церкві Київської області на бездіяльність ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кіцула С.Б. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, що медико-санітарна частина, що знаходиться в м. Біла Церква по вул. Леваневського, 91 та яка віднесена до переліку видів майнових активів банкрута, що підлягають реалізації з метою задоволення потреб кредиторів банкрута, є важливим життєзабезпечуючим об'єктом комунальної інфраструктури. Як зазначає апелянт, 18.02.2009 р. Білоцерківська міська рада прийняла рішення № 952 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Білої Церкви медико-санітарної частини ВАТ «Росава» та санаторію-профілакторію «Діброва» ВАТ «Росава». Окрім того, апелянт зазначає, що 16.05.2007 р. Білоцерківська міська рада прийняла рішення № 374 «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Білої Церкви Палацу культури ВАТ «Росава». З даного рішення, як зазначає апелянт, вбачається, що палац культури ВАТ «Росава» є об'єктом соціальної інфраструктури.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 р. апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № Б8/191-10.

28.11.2016 р. через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора ВАТ "Росава" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. без змін.

29.11.2016 р. через відділ документального забезпечення суду від прокуратури Київської області надійшли пояснення.

29.11.2016 р. через відділ документального забезпечення суду від ПрАТ "Росава" надійшов відзив, в якому останній просить суд залишити ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. без змін.

13.12.2016 р. через відділ документального забезпечення суду від представника Білоцерківської міської ради надійшли пояснення.

Судові засідання неодноразово відкладались.

У судовому засіданні 22.12.2016 р. представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. - скасувати.

Прокурор просив апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради задовольнити, а ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. - скасувати.

Представник приватного акціонерного товариства "Росава" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. - без змін.

Представник відкритого акціонерного товариства "Росава" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. - без змін.

Арбітражний керуючий відкритого акціонерного товариства "Росава" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б8/191-10 за заявою ПрАТ "Росава" про банкрутство ВАТ "Росава", порушена ухвалою від 14.12.2010 р. за редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (також "Закон про банкрутство"), чинною до 19.01.2013 р.

Постановою господарського суду Київської області від 17.11.2015 р. припинено процедуру розпорядження майном боржника ВАТ "Росава"; визнано банкрутом ВАТ "Росава" та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кіцула С.Б.; вирішено інші процедурні питання у справі.

10.08.2016 р. через відділ документального забезпечення суду надійшла скарга УПФ України у м. Білій Церкві Київської області на бездіяльність ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого Кіцула С.Б. щодо передачі об'єктів житлового фонду, у тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури територіальній громаді міста Біла Церква.

У своїй скарзі кредитор УПФ України у м. Білій Церкві Київської області просив суд зобов'язати ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кіцула С.Б. здійснити дії по передачі об'єктів житлового фонду, у тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури у порядку, встановленому законодавством, територіальній громаді м. Біла Церква.

В обґрунтування поданої скарги кредитор посилався на ч. 1 ст. 42 та ч. 13 ст. 41 Закону про банкрутство і зазначав, що згідно листа ліквідатора від 25.07.2016 р. № 02-9/156 майно ВАТ "Росава" буде реалізовано як цілісний майновий комплекс в порядку Закону про банкрутство, однак на сьогодні у Боржника наявне нерухоме майно, яке Боржник згідно з законодавством зобов'язаний передати територіальній громаді (об'єкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки та об'єкти комунальної інфраструктури).

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.10.2016 р. у справі № Б8/191-10 відмовлено у задоволенні скарги УПФ України у м. Білій Церкві Київської області на бездіяльність ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кіцула С.Б.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції вказав, що зазначені об'єкти нерухомості - палац культури ВАТ "Росава" та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ "Росава") були приватизовані банкрутом в установленому порядку і є приватною власністю підприємства, вказані об'єкти хоч і є об'єктами соціальної сфери, однак не відносяться до об'єктів комунальної інфраструктури, які в порядку ст. 41, 42 Закону про банкрутство підлягають передачі в комунальну власність територіальній громаді, а тому суд першої інстанції погоджується з позицією ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кіцула С.Б. про відсутність підстав для передачі палацу культури ВАТ "Росава" та поліклініки (медико-санітарної частина ВАТ "Росава") в комунальну власність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно Наказу Фонду державного майна України № 76-АТ від 24.10.1996 р. Білоцерківське державне виробниче об'єднання "Білоцерківшина" було перетворене у ВАТ "Росава" (аркуш матеріалів оскарження 63).

Палац культури ВАТ "Росава" та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ "Росава") передане ВАТ "Росава" відповідно до вказаного вище Наказу ФДМ, внесено до статутного фонду, належить Банкруту на праві власності та зареєстровано за банкрутом відповідно до законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до розділу 2 плану приватизації ВО "Білоцерківшина", правонаступником якого є ВАТ "Росава", затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 03.10.1996 р., до складу підприємства входять: головний шинний завод, житлово-комунальне господарство, радгосп "Шинник", комбінат громадського харчування і об'єкти соціально-побутового і медичного призначення: три дитячі дошкільні заклади, Будинок юних техніків, дитячий оздоровчий табір з базою відпочинку, медико-санітарну частину, санаторій-профілакторій, палац культури і техніки, спортивний клуб "Рось".

Згідно Додатку до акту № 2 оцінки вартості цілісного майнового комплексу Білоцерківського виробничого об'єднання "Білоцерківшина", затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 15-014 від 31.05.1996 р, не підлягали приватизації лише такі об'єкти, як: дитячі дошкільні заклади № 32, 33, 48; Будинок юних техніків; човнова станція на р. Рось; будівлі та основні засоби: бомбосховищ № 5, 6; воєнізованої пожежної частини; автомобільна дорога між селами Завадівка-Лобачів Володарського району Київської області.

Палац культури та медико-санітарна частина ВАТ "Росава" (поліклініка) згідно п. 3.4. та розділу ІХ "Порядок і умови використання об'єктів" плану приватизації, обліковуються на балансі підприємства-банкрута, включені до статутного фонду створюваного акціонерного товариства.

Зазначені об'єкти нерухомого майна банкрута внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно і відповідна інформація відображена в статуті товариства.

Таким чином, вказане майно Банкрута - палац культури ВАТ "Росава" та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ "Росава") є приватизованим ВАТ "Росава" в установленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Частиною 13 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що у разі ліквідації підприємства - банкрута, зобов'язаного згідно із законодавством передати територіальній громаді об'єкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки, дитячі дошкільні заклади та об'єкти комунальної інфраструктури, арбітражний керуючий (ліквідатор) передає, а орган місцевого самоврядування приймає такі об'єкти без додаткових умов у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", об'єктами передачі згідно з цим Законом є: об'єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об'єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров'я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про культуру" надано визначення поняття "об'єкти культурного призначення", зокрема це цілісні майнові комплекси клубних закладів (клубів, будинків культури, палаців культури тощо), парків культури та відпочинку, бібліотек, музеїв, архівів історико-культурних заповідників, театрально-видовищних закладів (театрів, філармоній, концертних організацій, музичних колективів, ансамблів тощо), кінотеатрів, інших закладів культури; пам'ятки культурної спадщини, предмети колекцій, зібрання, фонди, будівлі, споруди культурного призначення та інші культурні цінності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що майнові об'єкти, а саме палац культури ВАТ "Росава" та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ "Росава") відповідно до плану приватизації Білоцерківського державного виробничого об'єднання «Білоцерківщина» (правонаступник ВАТ «Росава») є об'єктами соціально-побутового призначення, тобто соціальної інфраструктури, проте законодавець не надає цим об'єктам статусу об'єктів комунальної інфраструктури.

Також, згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності ", не можуть бути об'єктами передачі з державної у комунальну власність об'єкти, щодо яких є відповідне рішення про їх приватизацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 4-1 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності " рішення щодо передачі об'єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад. Пропозиції щодо передачі об'єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об'єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об'єктів житлового фонду (крім гуртожитків) та інших об'єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, - також з трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від загальної кількості працівників підприємства.

Проте, ніяких пропозицій щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, а саме палацу культури ВАТ "Росава" та поліклініки (медико-санітарна частина ВАТ "Росава") Білоцерківською міською радою з ВАТ «Росава» погоджено не було, акту приймання-передачі зазначеного майна між сторонами складено не було.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах даного провадження судом не надається оцінка законності та обґрунтованості рішення Білоцерківської міської ради від 08.09.2016 р. № 236-15-VII про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква.

Проте, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 того ж Закону, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Враховуючи вищевикладене та те, що зазначені об'єкти нерухомості - палац культури ВАТ "Росава" та поліклініка (медико-санітарна частина ВАТ "Росава") були приватизовані банкрутом в установленому порядку і є приватною власністю підприємства, вказані об'єкти хоч і є об'єктами соціальної-побутової сфери, а саме соціальної інфраструктури, однак не відносяться до об'єктів комунальної інфраструктури, які в порядку ст. 41, 42 Закону про банкрутство підлягають передачі в комунальну власність територіальній громаді, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для передачі палацу культури ВАТ "Росава" та поліклініки (медико-санітарної частина ВАТ "Росава") в комунальну власність.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законну обґрунтовану ухвалу, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується з ухвалою господарського суду Київської області від 18.10.2016 року у справі № Б8/191-10, отже підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради на ухвалу господарського Київської області від 18.10.2016 року у справі № Б8/191-10 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Київської області від 18.10.2016 року у справі № Б8/191-10 залишити без змін.

Матеріали оскарження № Б8/191-10 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко