КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа№ 910/10365/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Бондаренко М.Г. - за довіреністю № 36 від 31.08.2016;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи-1: Кібець Р.Р.- за довіреністю № 27-27951/16 від 22.06.2016;

від третьої особи-2: не з'явились;

від третьої особи-3: не з'явились;

від третьої особи-4: не з'явились;

від третьої особи-5: не з'явились;

від третьої особи-6: не з'явились;

від третьої особи-7: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі № 910/10365/16 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О., м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс», м. Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1)) фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

2) Національний банк України, м. Київ,

3) ОСОБА_6, м. Київ,

4) ОСОБА_7, м. Київ,

5) ОСОБА_8, м. Київ,

6) ОСОБА_9, м. Київ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:7) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Чуловський Володимир Анатолійович, м. Київ

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. (надалі- позивач/апелянт) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс" (відповідач), за участю третіх осіб на стороні позивача: 1 фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 2. Національного банку України, 3. ОСОБА_6, 4. ОСОБА_7, 5. ОСОБА_8, 6. ОСОБА_9, та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору відступлення прав вимоги від 26.05.2015, укладеного між публічним акціонерним товариством «УПБ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., шляхом повернення на користь позивача права майнової вимоги за вказаним договором, оригіналів документів, отриманих згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015 та внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а. с. 4-11).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що банк, уклавши оспорюваний договір відступлення права вимоги, безоплатно здійснив відчуження майна (активів банку), прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, оскільки фактично грошові кошти до банку не надходили, натомість були проведені штучні банківські транзакції. Також позивач зазначає, що, уклавши оспорюваний правочин, він прийняв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, що прямо зазначено у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину. Крім того, позивач зазначає, що умови договору відступлення прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договором та договором відступлення, отже надають кредитору - ТОВ «ФК Аурум Фінанс» переваги перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами ПАТ « Український професійний банк», що прямо визначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину.

Також у своїй позовній заяві уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіна Л.О. посилається на те, що спірний договір було укладено з порушенням вимог постанови Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ, яка забороняє банку передавати в забезпечення третім особам майно та активи та відповідно до якої всі розрахунки в національній валюті повинні проводитись через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі № 910/10365/16 (суддя Маринченко Я.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (т. 1, а.с. 186-196).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав нікчемності договору відступлення права вимоги від 26.05.2015, зазначених у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; умовами договору відступлення права вимоги передбачено обов'язок нового кредитора (відповідача) здійснити перерахування на користь позивача грошових коштів за набуте право вимоги, тобто, відчуження майнових прав відбулося не безоплатно; постанова Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ не є нормативно правовим актом, оскільки не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф «банківська таємниця», а отже є атом індивідуальної дії і направлена тільки на позивача; порушення постанови Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ не є підставою нікчемності правочинів в розумінні ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 215 Цивільного кодексу України.

При цьому суд першої інстанції керувався ст.ст. 204, 207, 215, 216, 512-513, 514-519 Цивільного кодексу України, ст. ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 67, 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду міста Києва, публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані, неповним з'ясуванням обставин господарським судом, що мають значення для справи; на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи; порушенням судом першої інстанції норми матеріального права, зокрема положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 55 Конституції України, та норм процесуального права, а саме ст.ст. 43, 82 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. та призначено її до розгляду на 13.10.2016.

11.10.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 у зв'язку з припиненням повноважень судді Рудченка С.Г. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/10365/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.10.2016 для розгляду справи № 910/10365/16 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді Чорна Л.В., Яковлєва М.Л.

13.10.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких останній просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український професійний банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі № 910/10365/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Чорна Л.В., Яковлєв М.Л.

17.10.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Національного банку України надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі № 910/10365/16 відкладено на 27.10.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі № 910/10365/16 відкладено на 15.12.2016.

15.12.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» надішли додаткові пояснення у справі № 910/10365/16.

15.12.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від публічного акціонерного товариства «Український професійний банк" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 910/10365/16.

В судовому засіданні 15.12.2016 представник позивача (апелянта) звернулася з клопотанням про продовження строку розгляду скарги у відповідності до ст. ст. 69, 102 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 продовжено строк розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі № 910/10365/16 на 15 днів; розгляд справи відкладено на 22.12.2016.

22.12.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» надійшли письмові пояснення в яких останній заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

22.12.2016 через забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано зайнятістю представника відповідача у іншому судовому засіданні.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» про відкладення розгляду справи, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Представник позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 року по справі № 910/10365/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 року по справі № 910/10365/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, треті особи 2-7 наданим їй процесуальним правом не скористалася та в судове засідання не з'явилися про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги та те, що неявка зазначеного вище представника відповідача та третіх осіб 2-7 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи -1, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

26.05.2015 між публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» ( за договором - первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» (далі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги (далі - договір).

За умовами договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до ОСОБА_6 (надалі- боржник), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за:

- кредитним договором № 64 від 27.03.2013,

- договором поруки 64-1 від 27.03.2013 поручитель ОСОБА_7 (надалі- поручитель-1),

- договором поруки № 64-2 від 27.03.2013, поручитель ОСОБА_11 (надалі-поручитель-2);

- договором поруки 64-3 від 27.03.2013, поручитель ОСОБА_9 (надалі- поручитель-3),

- іпотечним договором від 27.03.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. зареєстровим за номером 1567, предметом якого є іпотека належного боржнику, поручителю -1, поручителю -2. поручителю -3 житлового об'єкта, а саме квартира зальною площею 33,20 кв.м. житловою площею 14,10 кв.м. розташованої за адресою АДРЕСА_1 (пункт 1 договору).

Відповідно до п. 2 договору до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором, договором поруки 64-1 від 27.03.2013, договором поруки 64-2 від 27.03.2013, договором поруки 64-3 від 27.03.2013, в тому числі, але не виключно право вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісії та штрафних санкцій за кредитним договором у розмірі, який буде існувати на момент переходу права вимоги, вказаний в п. 3 цього договору, а також всі права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Згідно з п. 3 договору станом на 25.05.2015 заборгованість за кредитним договором № 64 від 27.03.2013 становить 71 823,66 грн.

Підставами виникнення, зазначених в п. 1. цього договору прав вимоги до боржника, на момент підписання цього договору підтверджуються: 1) кредитним договором № 64 від 27.03.2013; 2) договором поруки 64-1 від 27.03.2013; 3) договором поруки 64-2 від 27.03.2013; 4) договором поруки 64-3 від 27.03.2013; 5) іпотечним договором від 27.03.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 1567 (пункт 4 договору).

Пунктом 5 договору передбачено, що за відступлені права вимоги за кредитними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях у розмірі 71 823,66 грн. без ПДВ, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2 банківських днів з дня укладення цього договору. Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами: отримувач платежу: публічне акціонерне товариство «Український професійний банк»; банк отримувача - Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк»; № рахунку: 0064; ідентифікаційний код: 19019775; МФО: 300205; призначення платежу: «Оплата за договором відступлення права вимоги від 26.05.2015».

Як встановлено п. 6 договору, права вимоги за кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 27.05.2015 сторонами підписано акт- передання, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв права вимоги за зобов'язаннями низки боржників та документи, зокрема, за боржником ОСОБА_6 (Кредитний договір № 64 від 27.03.2013, договір поруки № 64-1 від 27.03.2013, договір поруки № 64-2 від 27.03.2013, договір поруки № 64-3 від 27.03.2013, іпотечний договір від 27.03.2013, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бойко Л.Л. за реєстровим №1567) (т. 1. а. с. 34-40).

28.05.2015 (фактично через 2 дні після укладення договору відступлення права вимоги) Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №107 «Про запровадження тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», згідно з яким з 29.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк".

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Л.О. Пантіної № 26/ТА від 29.05.2015 вирішено здійснити перевірку договорів (інших правочинів), укладених позивачем протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб».

Відповідно до протоколу № 9 від 24.07.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу № 26/ТА від 29.05.2015, комісією було виявлено, що договір про відступлення права вимоги від 26.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6263, укладено незаконно, а саме:

- постановою №293/БТ позивача було віднесено до категорії проблемних та запроваджено певні обмеження, зокрема, заборонено передавати в забезпечення третім особам майно та активи банку (десятий абзац пункту 3 Постанови №293/БТ). Так, договір відступлення було укладено 26.05.2015 під час дії обмежень, запроваджених Постановою №293/БТ, при цьому у цей період укладення таких договорів було банку заборонено, оскільки за своєю суттю вказаний договір відступлення мав на меті задоволення вимог кредитора банку - товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс»;

- розрахунки за договором відступлення проводилися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитора, відкритому в банку, на рахунки 2909 («Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами») позичальника банку по договору відступлення на рахунок 0064. Таким чином, при розрахунках по договору відступлення, що здійснювалися в національній валюті України, платежі проходили не через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України, чим було прямо порушено заборону, встановлену Постановою №293/БТ, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України;

- умови договору відступлення, укладеного між банком та ТОВ «ФК Аурум Фінанс», прямо передбачають передачу ТОВ «ФК Аурум Фінанс», що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договором та надає кредитору банку - ТОВ «ФК Аурум Фінанс» переваги перед іншими кредиторами.

За таких обставин, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) вирішено затвердити результати перевірки, якою виявлено що договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6263. відповідно до якого банк відступив (передав) кредиторові належні банку майнові права за кредитним договором № 64 від 27.03.2013, укладеним між банком та ОСОБА_6 є нікчемним згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також доручено юридичному департаменту та департаменту корпоративного бізнесу банку здійснити дії щодо направлення повідомлення про нікчемність правочинів згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ТОВ «ФК Аурум Фінанс», всім позичальникам, поручителям, заставодавцям, іптекодавцям; в разі необхідності розпочати претензійно-позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочину; в разі необхідності розпочати роботу щодо поновлення/накладання нового обтяження та заборони відчуження всього забезпечення за вищевказаними кредитними договорами, майнові права за якими були відступлені на умовах нікчемності правочинів (т.1. а.с. 27-32).

03.08.2015 Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» направлено повідомлення № 01-10/3265 відповідачу щодо нікчемності договору про відступлення права вимоги від 26.05.2015, та заявлено вимогу про повернення протягом десяти днів всіх отриманих згідно з умовами нікчемного договору оригіналів документів (кредитний договір, іпотечний договір та всі інші документи відповідно до акту приймання-передачі від 27.05.2015).

Відповідач, у відповідь на лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» № 01-10/3265 від 03.08.2015, направив позивачу лист від 11.09.2015 вих. № 1109/15-15, у якому відповідач повідомив про те, що не погоджується з визнанням договорів нікчемними та вважає їх належно укладеними та виконаними відповідно до вимог діючого законодавства України, оскільки законні підстави на визнання договорів нікчемними відсутні.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Український професійний банк» від 07.08.2015 № 130/ТА було зафіксовано факт виявлення комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями нікчемного договору, а саме - договору про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А 27.05.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 6263.

При цьому, спір у справі виник з підстав визнання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Л.О. Пантіною в порядку здійснення перевірки правочинів, вчинених протягом року до введення в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» тимчасової адміністрації, відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», спірного договору відступлення права вимоги нікчемним, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків недійсності такого правочину.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволені позовних вимог, не погодився із доводами позивача, покладеними в основу підстав позову.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав вважати договір про відступлення прав вимоги від 26.05.2015 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6263, нікчемним в порядку п. п. 1, 2, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Стаття 215 ЦК України встановлює, що:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу;

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним;

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

У відповідності до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними зокрема, з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Приписами ч.4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Як вказувалось вище, уповноваженою особою Фонду відповідачу направлено повідомлення про нікчемність правочинів №01-10/3265 від 03.08.2015 в якому повідомлено про нікчемність договору відступлення права вимоги, а також витребувано у відповідача всі отримані за умовами вказаного договору оригінали документів.

На підтвердження направлення вказаного повідомлення до матеріалів справи залучено копію рекомендованого повідомлення про вручення 13.08.2015 уповноваженому представнику відповідача - Назарцю (поштове відправлення №165).

При цьому, у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни (ч.5 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Аурум Фінанс» оригінали документів не повернуло, наслідком чого і стало звернення позивача до суду з даним позовом.

Крім того, з витягу з протоколу № 9 від 24.07.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 та позовної заяви вбачається, що спірний правочин підпадає під критерії нікчемності, визначені п.1, 2, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а як на підставу для віднесення їх до нікчемних Уповноваженою особою Фонду зазначено, що станом на дату укладення таких договорів відповідач був кредитором позивача, зокрема, за договором №315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу "Депозитна лінія «Гнучка» від 20.05.2015р.

Разом з цим, спірним договором про відступлення права вимоги позивач відступив відповідачу право вимоги за кредитним договором № 64 від 27.03.2013, договорами поруки 64-1 від 27.03.2013, 64-2 від 27.03.2013, 64-3 від 27.03.2013 та іпотечним договором від 27.03.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 1567, фактично надавши відповідачу, як кредитору позивача переваги, прямо не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Місцевий господарський суд не погодився з посиланнями позивача про наявність правових підстав для віднесення договору відступлення права вимоги до нікчемних на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, судова колегія за даним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна.

Колегією суддів не приймаються доводи відповідача про те, що оскільки спірний правочин був оплатним, останній не може бути віднесено до нікчемних на підставі вказаного пункту. При цьому, доказами оплатності такого правочину, на думку відповідача, є оригінал платіжного доручення № 59 (#23032998) від 27.05.2015 відповідно до якого ТОВ «ФК Аурум Фінанс» перерахувало на рахунок позивача 71 823,66 грн. за відступлення права вимоги.

Разом з цим, судова колегія приймає доводи апелянта про те, що вказане платіжне доручення фактично виконано не було, а тому позивач на підставі спірного правочину безоплатно здійснив відчуження майна.

Так, відповідно до Постанови Національного банку України від 21 січня 2004 № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. При цьому, відповідно до п. 1.12. банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: «Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи залишок коштів у національній валюті на кореспондентському рахунку ПАТ «УПБ» станом на 27.05.2016 становить всього 43 805,61 грн.

Вказане підтверджується довідкою Національного банку України № 55-004/59610 від 18.07.2016, копія якої наявна в матеріалах справи (т.1, а.с. 176).

Таким чином з урахуванням того, що платіжне доручення № 59 (#23032998) від 27.05.2015 виконано банком не було, фактично кошти за відступлення права вимоги не надійшли на кореспондентський рахунок позивача.

Відхиляючи доводи банку щодо нікчемності спірних договорів, суд першої інстанції виходив з того, що умовами спірного договору передбачено обов'язок нового кредитора здійснити перерахування на користь позивача грошових коштів за набуте право вимоги, тобто, відчуження майнових прав відбулося не безоплатно.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки сама лише наявність умови у договорах щодо подальшої оплати не дає підстави вважати правочин оплатним.

Однак, приймаючи рішення, місцевий господарський суд не надав належної оцінки доводам позивача, що банк відмовився від власних майнових вимог до позичальника на користь третьої особи, передавши право вимоги та позбавивши себе цього права, безоплатно, оскільки кошти за відступлене право вимоги банком не отримано.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 03.08.2016р. у справі № 910/933/16.

При цьому, судовою колегією не приймаються доводи відповідача про порушення позивачем п. 1.12 Інструкції як на підставу для залишення позову без задоволення, відповідно до якого банк був зобов'язаний надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини, оскільки таке порушення Інструкції щодо повідомлення хоч і мало місце, проте не впливає на ту обставину, що кошти за відступлене право вимоги не було отримано банком, оскільки коштів на кореспондентському рахунку банку було недостатньо для виконання платіжного виконання доручення відповідача (про що не міг не бути обізнаний банк).

Стосовно доводів позивача на нікчемність спірного договору з посиланням на п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до вказаного пункту, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, за якими банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів того, що саме внаслідок укладення спірного правочину банк став неплатоспроможним.

Разом з цим, доводи скаржника про те, що позивачем було укладено ряд договорів із відповідачем, внаслідок чого він став неплатоспроможним, судовою колегією також не приймаються, оскільки виходячи з предмету та підстав позову, суд не досліджує правовідносини позивача та відповідача, які виходять за межі предмету доказування у даній справі.

Стосовно посилань позивача на нікчемність спірного договору з посиланням на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором № 315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та за депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу «Депозитна лінія «Гнучка» від 20.05.2015 відповідач перерахував на депозитний рахунок (відкритий в ПАТ «УПБ») 10 000 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з цим, позивач зазначив, що за вказаним депозитним договором повернення коштів відповідачу не відбулось, оскільки на кореспондентському рахунку позивача станом на 25.05.2015 залишок грошових коштів становив лише 160 890,97 грн. Таким чином, у зв'язку з відсутністю достатньої кількості коштів на кореспондентському рахунку станом на 25.05.2015, фактично, меморіальний ордер № 22998266 від 25.05.2015 виконано не було, як і платіжне доручення відповідача № 59 (#23032998) від 27.05.2015.

Доказів в розумінні ст.33, 34, 36, 43, 101 ГПК України протилежного відповідачем ані до суду першої, ані апеляційної інстанцій надано не було.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку відповідач є кредитором позивача за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. Вказаного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 (3-24гс15) та від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою, а задовольняються у порядку черговості, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас відповідач, будучи кредитором позивача за укладеним з ним депозитним договором та розрахувавшись за договором відступлення права вимоги від 26.05.2015 отримав від позивача майнові вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором № 64 від 27.03.2013, за договорами поруки 64-1 від 27.03.2013, 64-2 від 27.03.2013, 64-3 від 27.03.2013 та іпотечним договором від 27.03.2013 та, відповідно, враховуючи віднесення позивача до категорії неплатоспроможних, отримав переваги щодо задоволення частини своїх майнових вимог перед іншими кредиторами позивача, які (переваги) не встановлені для відповідача законодавством чи внутрішніми документами позивача.

За таких обставин, уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у позивача правомірно в силу приписів п.п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» віднесла договір відступлення права вимоги до нікчемних.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України.

Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

А тому судова колегія вважає, що позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину підлягають задоволенню та підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум фінанси» повернути оригінали документів, які останній отримав згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_6:

- кредитний договір № 64 від 27.03.2013;

- договір поруки 64-1 від 27.03.2013;

- договір поруки № 64-2 від 27.03.2013;

- договір поруки 64-3 від 27.03.2013;

- іпотечний договір від 27.03.2013 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 1567;

- свідоцтво про право власності на житло від 05.08.2008;

- Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1668104 від 27.03.2013;

- Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1667968 від 27.03.2013;

- Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1667786 від 27.03.2013;

- Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1667379 від 27.03.2013;

- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вказаних позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ТОВ «ФК Аурум Фінанс» повернути на користь ПАТ «Український професійний банк» право майнової вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 26.05.2015, колегія суддів зазначає, що така позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки не є ефективним способом захисту права, оскільки майнові права, хоча за приписами ст.190 Цивільного кодексу України, є майном, однак є неспоживною річчю, що, відповідно, не має уречевленої форми, а тому, не може бути фізично повернуто позивачу. А з огляду на те, що договір відступлення права вимоги є нікчемним, право вимоги, що є об'єктом такого договору, вважається таким, що не перейшло до нового кредитора.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- внести зміни про суб'єктів в записі про іпотеку 464361, змінити іпотекодержателя ТОВ «ФК Аурум Фінанс» на іпотекедержателя «Український професійний банк»;

- внести зміни про суб'єктів в записі про обтяження 464805, змінити обтяжувача ТОВ «ФК Аурум Фінанс» на обтяжувала ПАТ «Український професійний банк»

Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, з позовних вимог заявлених у даній справі вбачається, що позивач просив внести зміни до Державного реєстру, не вказуючи осіб, яких необхідно зобов'язати внести такі зміни до Державного реєстру.

При цьому за змістом статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Так, колегія суддів звертає увагу позивача на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі № 21-41а16.

Крім, того окремими підставами відмови в задоволенні позовних вимог (викладених в п. 4 прохальної частини позову), крім вищевикладеного є відсутність будь-якого нормативного обґрунтування заявлених вимог, порушення прав в розумінні ст. 1 ГПК України.

Судовою колегією враховано посилання відповідача в відзиві на судову практику Вищого господарського суду України в подібних правовідносинах.

При цьому, відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Крім того, нормами ст.111-28 ГПК України передбачено, що суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Натомість щодо Вищого господарського суду України, то положеннями ст. 111-12 ГПК України визначено обов'язковість вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Проте, в даному випадку норми ст.111-12 ГПК не підлягають застосуванню.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної вважає, що висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та процесуального права.

Вказані порушення визнаються апеляційною колегією беззаперечною підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду з одночасним ухваленням нового у відповідності до вимог чинного матеріального та процесуального права про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню;

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Л.О. на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі №910/10365/16 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі №910/10365/16 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення права вимоги від 26.05.2016 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за № 6263, що був укладений між публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс»; зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3, ідентифікаційний код 39243396) повернути публічному акціонерному товариству «Український професійний банк» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15; ідентифікаційний ) оригінали документів отримані, згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1): кредитний договір № 64 від 27.03.2013; договір поруки № 64-1 від 27.03.2013; договір поруки № 64-2 від 27.03.2013; договір поруки № 64-3 від 27.03.2013; іпотечний договір від 27.03.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., за реєстровим № 1567; свідоцтво про право власності на житло від 05.03.1998, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1668104 від 27.03.2013, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1667968 від 27.03.2013, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1667786 від 27.03.2013, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1667379 від 27.03.2013, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1;

3. В решті рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі № 910/10365/16 залишити без змін.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3; ідентифікаційний код 39243396) на користь публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15; код ідентифікаційний код 19019775) судовий збір у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв