ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2016 Справа № 905/3175/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Філімонової О.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття» м. Бровари Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» смт. Мангуш Мангушський район Донецька область

про стягнення основного боргу у розмірі 62315,39 грн., 3 % річних у розмірі 5669,85 грн., інфляційних витрат у розмірі 57641,74 грн.

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_1 паспорт СМ № 521508

від відповідача : не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття» звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» смт. Мангуш Мангушський район Донецька область про стягнення основного боргу у розмірі 62315,39 грн., 3 % річних у розмірі 5669,85 грн., інфляційних витрат у розмірі 57641,74 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного договору купівлі продажу №230/КП від 14.10.2013р., позивач зобовязався поставляти у власність відповідача товар, а відповідач зобовязався приймати товар та своєчасно здійснювати оплату на умовах даного договору, однак свої зобовязання відповідач не виконав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 62315,39 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 525, 530, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

23.11.2016р. позивач через канцелярію суду надав супровідний лист з додатками та заяву.

14.12.2016р. позивач через канцелярію суду надав письмові пояснення.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає у позовній заяві позивач, 14.10.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» був укладений договір купівлі продажу №230/КП.

Відповідно до умов вищезазначеного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття»(продавець) зобовязався передати у власність Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» (покупця) товар (алюмінієві профілі), а покупець зобовязався прийняти та оплати товар.

Позивачем у письмових поясненнях зазначено, що оригінал договору №230/КП від 14.12.2013 року не був повернутий відповідачем ще у 2013 році. Після досягнення згоди між сторонами на укладення договору купівлі-продажу алюмінієвого профіля №230/КП від 14.10.2013 року (договір), він був складений в двох екземплярах, підписаний та скріплений печаткою позивачем і направлений відповідачу по пошті.

На вимогу підписати та повернути один екземпляр договору, відповідач посилався на його втрату, після чого позивач повторно надіслав договір в двох екземплярах, підписаний та скріплений печаткою відповідачу, проте відповідач на теперішній час так і не направив підписаний зі своєї сторони екземпляр договору позивачу, як і не виконав зобовязання передбачені по договору.

10.10.2013р. позивачем було виставлено рахунок на оплату № 1727 на суму 90326,78 грн.( а.с. 12).

Відповідач не довів відсутність договірних зобовязань перед позивачем .

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що договір купівлі продажу №230/КП від 14.10.2013р. був укладений між сторонами саме на тих умовах, які зазначені позивачем та відображені в банківській виписці, де зазначено, що платіжним дорученням №ІНВ00001923 від 25.10.2013 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття» в якості 30 % передплати за товар було перераховано 28011,39 грн.(а.с.14).

Згідно видаткової накладної №1424 від 31.10.2013р. позивач передав у власність відповідачу товар на загальну суму 90326,78 грн. (а.с.10).

Зі сторони відповідача видаткова накладна №1424 від 31.10.2013р.. підписана ОСОБА_2 на підставі довіреності №257 від 29.10.2013р. на отримання ТМЦ.

Відповідач здійснив 30 % передплати отриманої продукції на суму 28011,39грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем (з урахуванням 30 % передплати ) складає 62315,39грн.

Згідно з ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Пунктом 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим ( ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів погашення суми боргу у розмірі 62315,39 грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття» доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача та 3 % річних у розмірі 5669,85грн., інфляційні витрати у розмірі 57641,74грн..

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних, наданий позивачем, суд зазначає, що позивачем були допущені арифметичні помилки при розрахунку 3% річних: за період з 15.11.2013р. по 25.10.2016р., на суму заборгованості 62315,39грн., 3% річних у розмірі 5511,07 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних у розмірі 158,78 грн., суд відмовляє.

Суд, перерахувавши інфляційні витрати надані позивачем, зазначає, що розмір інфляційних витрат, який підлягає стягненню з відповідача складає 60527,40грн., за період з листопад 2013р. по жовтень 2016р. на суму заборгованості 62315,39грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати у розмірі 57641,74грн.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» (87400, Донецька обл., Мангушський район, селище міського типу Мангуш, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції третього тисячоліття» (07400, Київська обл., місто Бровари, вул. Незалежності, буд. 30, ) основний борг у розмірі 62315 (шістдесят дві тисячі триста пятнадцять)грн 39коп., 3 % річних у розмірі 5511 (пять тисяч пятсот одинадцять) грн 07 коп., інфляційні витрати у розмірі 57 641(пятдесят сім тисяч шістсот сорок одна) грн. 74 коп., судовий збір у розмірі 1882 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дві)грн. 02коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних у розмірі 158, 78 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання повного тексту рішення 19.12.2016 р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу