КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа№ 910/11994/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Архангельський С.М. - представник за довіреністю № 97 від 01.03.2016;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2016

у справі №910/11994/16 (суддя Ю.О. Підченко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс"

про стягнення 50 924,78 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алан" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" (надалі - відповідач) про стягнення суми боргу за поставлений товар у розмірі 50 924, 78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення умов договору поставки № 0101Н від 01.01.2016 здійснив лише часткову сплату за отриманий товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 у справі № 910/11994/16 припинено провадження у справі щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" суми боргу у розмірі 5 000, 00 грн., позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан" задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алан" суму боргу у розмірі 39 438, 84 грн. та судовий збір у розмірі 1 202, 49 грн.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2016, Товариство з обмеженою відповідальністю "Елтікс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 у справі № 910/11994/16 скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення при неповному з'ясуванні всіх обставини справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2016 апеляційну скаргу у даній справі було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - О.М. Коротун, судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Розгляд справи відкладався.

24.11.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначив про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 21.12.2016 представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та просив рішення суду першої інстанції залишили тез змін.

В судове засідання 21.12.2016 представник апелянта не з'явився. Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2016, яка була надіслана апелянту рекомендованим листом на адресу, що зазначена в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (як місцезнаходження даної юридичної особи), а також зазначена стороною в її апеляційній скарзі, була повернута з відміткою: «вибув».

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Елтікс" (як покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алан" (як постачальником) було укладено договір № 0101Н (надалі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти, а покупець зобов'язується приймати, розміщати у торговій мережі, реалізовувати кінцевому покупцю (споживачу) та оплачувати продукцію (надалі - товар) на умовах договору. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016.

Вказаний договір підписаний сторонами з врахуванням протоколу розбіжностей № 1 до договору поставки від 01.01.2016.

Виходячи з правової природи відносин сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладений правочин має елементи різних договорів (змішаний) - поставки та надання послуг.

Так, згідно ч. 1 ст. 265 ГК України, що кореспондується зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець - прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 статті 628 ЦК України передбачено, що до відносини сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна та асортимент товару, який поставляється, затверджується специфікацією товару на підставі пропозиції постачальника, специфікація є невід'ємною частиною договору. Пропозиція постачальника на поставку товару повинна містити: повне найменування товару, штрих-код, одиницю виміру, кількість в упаковці, а також вартість товару з НДС у національній валюті України. Пропозиція повинна бути подана на розгляд покупця у друкованому та електронному вигляді. Специфікація повинна містити: повне найменування товару, штрих-код, одиницю виміру, кількість в упаковці, а також вартість товару з НДС у національній валюті України.

Поставка здійснюється партіями, підставою для поставки є замовлення, отримане від покупця. У замовленні зазначається строк та адреса поставки, найменування, штрих-код, кількість та ціна товару. Замовлення товару передається постачальнику по електронній пошті, відповідно до реквізитів постачальника для приймання замовлень, або торгівельному представнику постачальника особисто. Замовлення товару дійсне та підлягає виконанню постачальником протягом терміну, який вказано у замовленні покупця (не більше 48 годин). У випадку відсутності поставки товару у строк, зазначений у замовленні, замовлення товару вважається не виконаним та анулюється (п.2.2. договору з врахуванням протоколу розбіжностей).

На виконання умов договору, зокрема, в період з 22.04.2016 по 23.05.2016 ТОВ «Алан» поставлено відповідачу товар на загальну суму 54 012, 68 грн. згідно товарних накладних № 163377 від 22.04.2016, № 165217 від 26.04.2016, №165223 від 26.04.2016, № 167838 від 28.04.2016, № 171440 від 05.05.2016, № 171511 від 05.05.2016, №171725 від 05.05.2016, № 176220 від 12.05.2016, №176281 від 12.05.2016, № 178017 від 16.05.2016, № 178217 від 16.05.2016, № 178316 від 16.05.2016, 180573 від 19.05.2016, №180701 від 19.05.2016, № 183245 від 23.05.2016. При цьому, позов заявлено на суму 50 924,78 грн. з врахуванням часткової оплати поставленого товару.

Апелянт, заперечуючи проти задоволення позову, вказує на те, що факт поставки товару за договором не може бути підтверджений вищенаведеними доказами, оскільки не всі товарні накладні містять печатку та підпис уповноваженої особи відповідача. При цьому, обставини наявності господарських операцій за договором відповідачем не заперечується. Контррозрахунок суми заборгованості ТОВ «Елтікс» не надано.

Також, як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на кожній товарній накладній містяться підписи та печатки сторін, в т.ч. і ТОВ "Елтікс". Доказів в підтвердження обставин втрати та/або використання неуповноваженими особами печатки, штампів ТОВ «Елтікс» в порядку ст. ст. 32-34, 36, 43, 101 ГПК України відповідачем не надано.

Матеріалами також підтверджується, що відповідач частково оплатив поставлений товар згідно вищенаведених товарних накладних, що свідчить про конклюдентність його дій.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України підтверджено, а відповідачем не спростовано, факт поставки товару на виконання умов договору.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Приписами пункту 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що покупець здійснює оплату кожної партії товару, тільки у розрахункові дні покупця - робочі вівторок та п'ятницю, з відстрочкою 30 календарних днів від дати поставки товару. Оплата виконується шляхом перерахування покупцем грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника. Датою поставки товару вважається дата підписання товарної накладної представником покупця. Датою оплати вважається день, коли сума коштів, які підлягають до сплати, списується з рахунків покупця.

У визначений умовами договору строки відповідачем повна оплата вартості поставленого товару не здійсненна, а від так, за ТОВ «Елтікс» на час звернення позивача з даним позовом рахується заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Звертаючись з даним позовом, ТОВ «Алан» заявлено вимогу про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 50 924,78 грн.

Разом з цим, у відповідності до п. п. 3.5, 3.6 договору сума, яка підлягає оплаті покупцем, може бути зменшена на суму штрафних санкцій і обов'язкових платежів згідно умов даного договору, в розмірі, передбаченому його умовами. У випадку повернення товару постачальнику, сума оплати зменшується на відповідну суму повернення. Сторони узгодили можливість взаємозарахування зустрічних однорідних вимог при умові попереднього підписання сторонами акта звірки розрахунків. Взаємозарахування зустрічних однорідних вимог здійснюється сторонами на підставі підписання акта про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що 01.06.2016р. сторонами складено та підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог, яким було проведено залік зустрічних однорідних вимог у сумі 5 212,82 грн. (а.с. 61).

На виконання умов п. 3.6 договору сторони склали та підписали акт звірки розрахунків за договором, з якого вбачається, що позивачем було зменшено вартість поставленого товару, зокрема, на суми повернутого товару, зарахованих однорідних зустрічних вимог (а.с. 60). Сальдо на 30.06.2016 становить 44 438,84 грн.

Щодо доводів апелянта про недоведеність поставки товару в заявлених позивачем обсягах, та розміру заборгованості, суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи апелянта, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Зокрема, актом перевірки взаєморозрахунків, який підписаний головними бухгалтерами позивача та відповідача та скріплений печатками, а також товарними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2015 року у справі № 3-77гс15).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи те, що апелянт в порядку ст. ст. 33, 34, 36 ГПК України не подав жодних належних доказів на підтвердження власних доводів, зокрема, щодо відсутності обставин наявності заборгованості, апеляційна скарга в цій частині відхиляється судом апеляційної інстанції як необґрунтована.

За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 44 438,84 грн. заборгованості з оплати вартості поставленого товару.

Разом з цим, згідно пункту 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи те, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за поставлений товар в сумі 5 000 грн. вже після звернення ТОВ «Алан» з позовом (платіжні доручення № 4851 від 13.07.2016, № 4867 від 14.07.2016, № 4887 від 18.07.2016), місцевим господарським судом було правомірно припинено провадження у справі в наведеній частині суми основного боргу на підставі пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України. В іншій частині основного боргу в сумі 39 438,84 грн. позов обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України. А відтак, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції у розумінні ст. 104 ГПК України, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 у справі № 910/11994/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 17.08.2016 року по справі № 910/11994/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11994/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич