ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"19" грудня 2016 р. Справа № 926/3430/16

За позовомФізичної особи-підприємця Литвінової Марини Іванівни
до відповідачаКвартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці
треті особи, яки не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача1) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області 2) Міністерство оборони України
за участюВійськової прокуратури Чернівецького гарнізону
провизнання договору продовженим
Суддя Швець Микола Васильович
Представники :
Від позивачане з`явився
Від відповідачаАнтонеску О.Г., довіреність №1865 від 23.10.2016р.
Від третьої особи 1Чорней С.В., довіреність № 10-0804971 від13.12.2016р.
Від третьої особи 2не з`явився
Від прокуратуриЯрошик В.П.

СУТЬ СПОРУ :
Фізична-особа підприємець Литвінова Марина Іванівна звернулась з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання договору продовженим.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено Попередній договір оренди №255/2015-п від 01.07.2015р. нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, військове містечко № НОМЕР_1 , буд. № 4 (літ. А), згідно якого відповідач зобов`язався протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення в майбутньому основного договору оренди нерухомого військового майна на умовах визначених цим договором, а позивач мав право використовувати майно за призначенням до моменту підписання основного договору. Однак, відповідно до ст. 764 ЦК України від відповідача не надходило ніяких заперечень щодо продовження користування позивачем нежитловим приміщенням, зазначеним у попередньому договорі. Таким чином, враховуючи все вищезазначене, позивач просить визнати продовженим Попередній договір оренди №255/2015-п від 01.07.2015р. нерухомого військового майна, укладений між фізичною особою-підприємцем Литвіновою Мариною Іванівною та КЕВ м. Чернівці на тих самих умовах та на той самий строк.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2016р. справу призначено судді Швець М.В.

Ухвалою суду від 19.10.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11:30 год. 01.11.2016р.

01.11.2016р. від Військової прокуратури Чернівецького гарнізону надійшла заява з повідомленням про вступ у дану справу, яка була задоволена судом.

Ухвалою суду від 01.11.2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області та розгляд справи був відкладений до 15.11.2016р. на 10:30 год.

Ухвалою суду від 15.11.2016р. у зв`язку із повторною неявкою представника позивача в судове засідання розгляд справи відкладено на 10:30 год. 29.11.2016р.

29.11.2016р. позивач подав в канцелярію господарського суду клопотання (вх. № 4216) про залучення Міністерства оборони України до судового розгляду в якості відповідача-2.

29.11.2016р. судове засідання не відбулось. Ухвалою суду від 05.12.2016р. розгляд справи призначено на 13.12.2016р.-10:00 год. про що було повідомлено належним чином сторони по справі та розгляд клопотання позивача про залучення Міністерства оборони України відповідачем-2 у справі відкладено на наступне судове засідання.

13.12.2016р. відповідач звернувся з клопотанням (вх. № 4497) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерства оборони України, оскільки МО України здійснює управління військовим майном.

Ухвалою суду від 13.12.2016р., клопотання позивача про залучення Міністерства оборони України відповідачем-2 у справі - залишено без задоволення, клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи задоволено та до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Міністерство оборони України, розгляд справи був відкладений до 19.12.2016р. на 10:30 год.

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи.

Представник відповідача надав витребувані судом документи (вх. № 3982 від 15.11.2016р.) та просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи 1 проти задоволення позову заперечував з мотивів, викладених в поясненнях (вх. № 3950 від 11.11.2016р.).

Третя особа 2 явку свого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час та дату розгляду справи, проте надіслала пояснення по справі вх. № 4519 від 14.12.2016р., згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у поясненні.

Прокурор усно просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви, суд встановив:

01.07.2015р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м . Чернівці (надалі Сторона 1) та фізичною особою-підприємцем Литвіновою М.І. (надалі - Сторона 2) укладено Попередній договір оренди № 255/2015-п нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, військове містечко № НОМЕР_1 , буд. №4 (літ. А) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Сторона 1 зобов`язується протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору укласти в майбутньому Основний договір оренди нерухомого майна нежитлових вбудованих приміщень, площею 106,6 кв. м. в будівлі № 4 (літ. А) військового містечка №101, що знаходяться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, розташованих за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, на умовах встановлених даним договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що Сторона 2 до моменту підписання Основного договору оренди має право використовувати майно за цільовим призначенням, визначеним п. 2.1.3.

Згідно п. п. 2.1.3 договору нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під розміщення офісних приміщень.

В пункті 3.3.2 Договору сторони погодили, що орендна плата з ПДВ за місяць становить 2132 грн. Розмір плати підлягає коригуванню після укладення Основного договору оренди.

За актом приймання передачі від 01.07.2015р., КЕВ м. Чернівці передав ФОП Литвіновій М.І. нежитлові вбудовані приміщення, площею 106,6 кв. м. в будівлі №4 (літ. А) в/м №101, розміщені за адресою: пл. Театральна, 6, м. Чернівці. балансовою вартістю 34805,97 грн., згідно Попереднього договору № 255/2015-п від 01.07.2015р.
Додатковою угодою №1 від 01.09.2015р. до договору від 01.07.2015р. сторони внесли зміни в пункти 1.1, 2.1.1 та 3.3.2 договору, відповідно до яких позивачу було збільшено площу орендованих нежитлових вбудованих приміщень до 114,20 кв. м., а орендну плату з урахуванням ПДВ до 2284 грн.

На виконання додаткової угоди № 1 до договору КЕВ м. Чернівці передав ФОП Литвіновій М.І. за актом приймання передачі від 01.09.2015р., нежитлове вбудоване приміщення, площею 7,6 кв. м. в будівлі №4 (літ. А), військового містечка №101, розташованого за адресою: пл. Театральна, 6, м. Чернівці.
Відповідно до п. 9.1 договору вказаний договір укладено строком на 12 місяців, що діє з 01 липня 2015 року до 30 червня 2016 року включно.

Відповідно до п. 9.2 договору він припиняє свою дію: за взаємною згодою сторін, що підтверджується ними письмово; після повного виконання сторонами своїх зобов`язань, передбачених цим договором; в інших випадках передбачених цим договором та/або законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ГК України за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Наведене свідчить, що метою укладання попереднього договору оренди № 255/2015-п був не намір укласти договір оренди в майбутньому, а приховання передачі нерухомого військового майна у строкове платне користування позивачу, тобто передача майна в оренду з дня укладання попереднього договору (згідно актів приймання передачі).

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії сторін при укладанні попереднього договору оренди, спрямовані на приховання іншого правочину договору оренди нерухомого військового майна, який сторони насправді вчинили, тобто Попередній договір оренди № 255/2015-п є удаваним правочином згідно ч. 1 ст. 235 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 235 ЦК України у разі, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який насправді вчинили.

Оскільки Попередній договір оренди № 255/2015-п є фактично договором оренди, то він підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України. Та враховуючи, що предметом договору є нерухоме майно, що є державною власністю та знаходиться у сфері управління Міністерства оборони України, відносини щодо його оренди регулюються, в тому числі, і Законом України «Про оренду державного та комунального майна» з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про господарську діяльність у Збройних силах України" та Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» військові частини можуть передавати без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності закріплене за ними рухоме та нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам. Порядок надання дозволу військовим частинам на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду встановлюється Кабінетом Міністрів України. Забороняється надання в оренду озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки. Передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України. Оцінка вартості майна, що підлягає передачі в оренду, проводиться комісіями, до складу яких входять фахівці (уповноважені особи) Міністерства оборони України або іншого органу військового управління та Фонду державного майна України чи його регіонального відділення (представництва) за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Акт оцінки майна, яке передається в оренду, погоджується з Фондом державного майна України чи його регіональним відділенням (представництвом) і затверджується Міністерством оборони України.
Згідно з п. 4 Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 № 778, дозвіл військовим частинам на передачу військового нерухомого майна в оренду надається Міністерством оборони України.

Нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що етапами укладення договору оренди державного майна є: одержання дозволу Фонду державного майна чи його регіональних відділень на право оренди, проведення конкурсу, здійснення експертної оцінки майна, що орендується та проведення відповідних розрахунків орендної плати.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази дотримання сторонами договору необхідних умов при укладанні договору оренди нерухомого військового майна, зокрема Міністерством оборони України не надавався дозвіл на укладення оспорюваного договору, конкурс щодо (найму) оренди майна не проводився, експертна оцінка майна також не проводилась.

Згідно з п. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», п. 19 «Методики оцінки вартості об`єктів оренди», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995р. № 629 та п.6 «Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил України на передачу закріпленого за ними рухомого та не рухомого майна в оренду», укладенню договору оренди не передувала оцінка об`єкту оренди, яка б здійснювалася комісією у складі уповноважених осіб Міністерства Оборони України або іншого органу військового управління, також визначений за даними договорами розмір орендної плати не погоджувався з регіональним відділенням Фонду державного майна України та передача майна в оренду здійснювалась не на конкурсній основі.

Із врахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку про те, що попередній договір оренди нерухомого військового майна №255/2015-п від 01.07.2015р., який укладений між сторонами, не відповідає вище наведеним вимогам діючого законодавства, а тому наявні підстави для визнання його недійсним.

Також суд констатує, що договір може бути визнаний судом недійсним і в тому разі, якщо закінчився строк (терміну) дії останнього. Закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним. (Постанова Пленум Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» п. 2.6.).

Відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Оскільки, як встановлено судом попередній договір нерухомого військового майна №255/2015-п від 01.07.2015р. є недійсним, то відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог про визнання даного договору продовженим, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Згідно ч. 4 ст. 84 ГПК України, в резолютивній частині рішення вказується про визнання договору недійсним у випадках, передбачених п. 1 ст. 83 цього кодексу.

У відповідності до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 29, 44, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :
1. Визнати недійсним Попередній договір оренди № 255/2015-п нерухомого військового майна від 01.07.2015р., укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці (м. Чернівці, вул. Українська, 43) та фізичною особою-підприємцем Литвіновою М.І. ( АДРЕСА_1 ).

2. У позові відмовити.

«Повне рішення складено 19.12.2016 року»

Суддя М.В. Швець