ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа № 918/590/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український центр міжнародної логістики" до Фермерського господарства "Засуха"

про стягнення штрафу у розмірі 124 229 грн. 68 коп.,

за участі представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

В судовому засіданні 22 грудня 2016 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Український центр міжнародної логістики" (далі Товариство) звернулося до Господарського суду Рівненської області з даним позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2015 року між ним та Фермерським господарством "Засуха" (далі Господарство) був укладений договір про надання послуг з перевезення вантажів № 20-100/АВ, за умовами якого позивач доручив і надав відповідачу для перевезення вантаж, а останній, у свою чергу, зобовязався за встановлену плату надати послуги з транспортно-експедиторського обслуговування та організації перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному сполученні відповідно до умов цього договору та заявок Товариства. На виконання умов даного договору та відповідної заявки від 11 вересня 2015 року № 01 Господарство на замовлення позивача здійснило перевезення вантажу від Приватного акціонерного товариства "Світ меблів - Україна" із села Паланка (Україна) до ANTEA TRADE LTD у місто Прага-4, Лібус (Чехія). Враховуючи те, що згідно положень вищенаведеної заявки вся інформація, що міститься у ній, є конфіденційною, та не може бути використана з метою укладення договорів з третіми особами, а Господарство, на думку Товариства, в порушення даних приписів неправомірно використала цю інформацію для укладення відповідного договору перевезення безпосередньо з ANTEA TRADE LTD без участі позивача як експедитора, останній, посилаючись на статті 610, 611 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 173, 216, 222 Господарського кодексу України (далі ГК України), просив суд стягнути з Господарства передбачений пунктом 5 підписаної між сторонами заявки від 11 вересня 2015 року № 01 штраф за неправомірне використання зазначеної у ній конфіденційної інформації в сумі 5000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату складення позовної заяви становить 124 229 грн. 68 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 липня 2016 року позовну заяву Товариства від 6 липня 2016 року № 50 прийнято до розгляду суддею Політикою Н.А., порушено провадження у справі № 918/590/16 та призначено її до розгляду на 1 серпня 2016 року.

До початку призначеного судового засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Господарства на позовну заяву від 26 липня 2016 року № 29 (а.с. 33-38), в якому останнє заперечило проти задоволення позову Товариства з огляду на те, що зазначена у спірній заявці від 11 вересня 2015 року № 01 інформація була використана відповідачем виключно з метою перевезення вантажу до пункту призначення в межах укладеного між сторонами договору. Крім того, Господарство зазначило, що правовідносини відповідача з ANTEA TRADE LTD, предметом яких було перевезення вантажу, виникли до підписання Господарством спірної заяви, а ініціатором вступу в ці правовідносини був саме замовник ANTEA TRADE LTD, а не відповідач. Крім того, Товариством, на думку Господарства, не було у встановленому законом порядку доведено належними і допустимими доказами факту неправомірного використання відповідачем зазначеної у вищенаведеній заявці конфіденційної інформації з метою укладення договорів з третіми особами.

Ухвалою суду від 1 серпня 2016 року розгляд справи відкладено на 5 вересня 2016 року.

Ухвалою суду від 5 вересня 2016 року розгляд справи відкладено на 14 вересня 2016 року.

Ухвалою суду від 14 вересня 2016 року строк розгляду спору у справі № 918/590/16 було продовжено на 15 днів.

Також ухвалою суду від 14 вересня 2016 року у даній справі на підставі клопотання Товариства було призначено судову технічну експертизу, проведення якої було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та поставлено перед експертом наступні запитання: Чи був документ Пропозиція укласти договір перевезення ANTEA TRADE LTD від 5 вересня 2016 року та документ Відповідь на претензію від 31 грудня 2015 року вих. № 47 роздруковані на одному або на різних друкувальних пристроях? Чи був документ Пропозиція укласти договір перевезення ANTEA TRADE LTD від 5 вересня 2016 року та документ Відповідь на претензію від 31 грудня 2015 року вих. № 47 виготовлені в один і той самий час чи у різний час?

У звязку з призначенням у справі судової експертизи, ухвалою суду від 14 вересня 2016 року провадження у справі № 918/590/16 було зупинено до отримання відповідного висновку експерта.

У той же час після зупинення провадження у справі на адресу суду надійшло клопотання експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, в якому останній просив надати додаткові документи для проведення експертизи, а саме: вільні зразки відтисків прямокутного рамкового штампу "АNТЕАTRADE LTD" в будь-яких офіційних документах-оригіналах . Зразки відтисків штампу необхідно надати в кількості не менше 3 відтисків за кожен місяць (початок-середина-кінець місяця) 2015-2016 року, починаючи з серпня місяця 2015 року, експериментальні зразки відтисків прямокутного рамкового штампу "АNТЕАTRADE LTD" у вигляді максимально чітких відтисків печатки в кількості 10 шт.; вільні зразки відтисків круглої печатки фермерського господарства "Засуха" в будь-яких офіційних документах-оригіналах. Зразки відтисків печатки необхідно надати в кількості не менше 3 відтисків за кожен місяць (початок-середина-кінець місяця) 2015-2016 року, починаючи з листопада місяця 2015 року; експериментальні зразки відтисків круглої печатки фермерського господарства "Засуха" у вигляді максимально чітких відтисків печатки в кількості 10 шт.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 1 листопада 2016 року провадження у справі № 918/590/16 було поновлено з 14 листопада 2016 року, призначено її до розгляду на 14 листопада 2016 року та витребувано у сторін вищенаведені документи.

Ухвалою суду від 14 листопада 2016 року клопотання експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз було задоволено, витребувано у сторін необхідні для проведення експертного дослідження документи, а провадження у справі зупинено до отримання відповідного висновку експерта.

Супровідним листом Господарського суду Рівненської області від 1 грудня 2016 року № 918/590/16/1601/16 матеріали справи № 918/590/16 направлено до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення експертизи.

9 грудня 2016 року матеріали даної справи було повернуто Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на адресу Господарського суду Рівненської області без виконання ухвали про призначення експертизи, оскільки позивач, на якого було покладено обов'язок оплатити вартість експертизи, таку оплату не здійснив.

Ухвалою суду від 12 грудня 2016 року провадження у справі № 918/590/16 було поновлено та призначено її до розгляду на 22 грудня 2016 року.

21 грудня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання відповідача від 21 грудня 2016 року № 53 (а.с. 157), в якому останній просив суд залишити даний позов без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК України у звязку з неподанням позивачем витребуваних у нього доказів.

Проте суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки імперативними приписами статті 81 ГПК України не передбачено можливості залишення судом позову без розгляду на підставі поданого відповідачем клопотання. Крім того слід зазначити, що ухвалою суду від 1 листопада 2016 року у позивача були витребувані документи, необхідні для проведення призначеної у даній справі судової експертизи, а не докази, необхідні для вирішення цього спору по суті, неподання яких могло б бути підставою для залишення позову Товариства без розгляду в розумінні статті 81 ГПК України.

Суд також зазначає, що у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залишення вказаного позову без розгляду.

Також 21 грудня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення відповідача від 21 грудня 2016 року № 52 (а.с. 158-160), в яких останній заперечив проти задоволення позову Товариства у звязку з його необґрунтованістю.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомлення про вручення відповідних поштових відправлень, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 22 грудня 2016 року не забезпечили.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Зі змісту нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що сторонам надавалося достатньо часу для залучення до розгляду справи своїх представників, а також для подання письмових пояснень і додаткових документів, неявка повноважних представників Товариства та Господарства не перешкоджає вирішенню даного спору, а чергове відкладення розгляду справи спричинить до виходу за межі встановленого статтею 69 ГПК України граничного строку розгляду господарського спору, суд не вбачає підстав для відкладення цієї справи та здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд-

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2015 року між Товариством та Господарством був укладений договір про надання послуг з перевезення вантажів № 20-100/АВ, за умовами якого позивач доручив і надав відповідачу для перевезення вантаж, а останній, у свою чергу, зобовязався за встановлену плату надати послуги з транспортно-експедиторського обслуговування та організації перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному сполученні відповідно до умов цього договору та заявок Товариства (а.с. 8-9).

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих субєктів господарювання.

За змістом пункту 1.2 зазначеного правочину заявка є його невідємною частиною, в якій встановлюються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики; найменування та місцезнаходження відправника та одержувача вантажу, пункти відправлення та призначення вантажу; дата і час завантаження та розвантаження або строк виконання перевезення; розмір вартості послуг; інші вимоги щодо перевезення вантажу.

Відповідно до пунктів 2.1.1 та 2.1.2 цього договору експедитор зобовязаний, зокрема, оформити письмову заявку на перевезення вантажу із зазначенням інформації, передбаченої пунктом 1.2 договору, а також своєчасно та у повному обсязі сплачувати перевізнику погоджену вартість послуг у розмірі та строки, визначені договором та заявкою.

Відповідно до пункту 3.1 вказаної угоди ціни на послуги та порядок розрахунків за цим договором узгоджуються сторонами в заявках на перевезення і зазначаються у рахунках-фактурах перевізника.

Вартість послуг, вказана у заявці, являється вартістю транспортних послуг перевізника за організацію перевезення (пункт 3.2 договору).

Пунктом 7.1 наведеного правочину передбачено, що останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку його дії не попередить іншу сторону про розірвання цього договору, такий договір продовжує свою дію на наступний календарний рік на тих самих умовах.

За пунктом 8.2 даної угоди усі умови, що стосуються перевезення вантажу, які не передбачені у цьому договорі, вказуються у заявці на перевезення та мають силу умов договору.

Судом встановлено, що на виконання умов вищенаведеного договору Товариством було надано відповідачу заявку від 11 вересня 2015 року № 01 (а.с. 10), яка є невідємною його частиною.

Вказаною заявкою було передбачено, що маршрутом перевезення є с. Паланка (Україна) м. Прага, 4, Лібус (Чехія), товар меблі. Адреса завантаження: с. Паланка, вул. Польова, 2 (Уманський р-н); адреса замитнення: м. Умань. Дата прибуття до вантажоодержувача: до 12:00 год. 17 вересня 2015 року. Адреса розмитнення: Hranickб 93, 757 01 Valaљskй Meziшнин; адреса розгрузки: 142 00 Praha 4 Libuљ, u pejшбrny 1043/4b.

Згідно пункту 5 вказаної заявки вся інформація, зазначена у цій заявці, є конфіденційною, використання будь-якої інформації з цієї заявки з метою укладення договорів з третіми особами забороняється. У протилежному разі перевізник сплачує штраф у розмірі 5000 доларів США.

Наведена заявка також була підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що замовлення Товариства на перевезення вантажу згідно наведеної заявки було належним чином виконано Господарством, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією підписаного сторонами відповідного акту виконаних робіт від 17 вересня 2015 року № 16 (а.с. 11) та копією відповідної міжнародної товарно-транспортної накладної № 0000466 (а.с. 21).

В обгрунтування своїх позовних вимог Товариство посилалося на те, що після виконання Господарством умов підписаної між сторонами заявки від 11 вересня 2015 року № 01 останнє порушило пункт 5 цієї заявки шляхом використання зазначеної у ній конфіденційної інформації з метою укладення договору перевезення вантажу з третіми особами, зокрема, з ANTEA TRADE LTD.

На підтвердження наведених обставин Товариство посилалося на отриманий від Волинської митниці ДФС лист від 28 січня 2016 року № 770/03-70-61 (а.с. 20), в якому було зазначено, що у період з 11 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року через митний пост "Ягодин" Господарство здійснювало переміщення товарів відповідно до CMR, зокрема, від 29 жовтня 2015 року № 0000471 (а.с. 22), відправником яких було приватне акціонерне товариство "Світ меблів - Україна" (20340, Україна, Черкаська область, Уманський район, с. Паланка, вул. Польова, 2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1), отримувачем ANTEA TRADE LTD (u pejшбrny 1043/4b 142 00 Praha 4 Libuљ). Вказані обставини також були фактично підтверджені у адресованому позивачу листі приватного акціонерного товариства "Світ меблів - Україна" від 22 січня 2016 року № 88 (а.с. 23).

У той же час зважаючи на те, що Товариство не надавало відповідачу відповідної заявки на перевезення товару за CMR від 29 жовтня 2015 року № 0000471, а Господарство, на думку позивача, протиправно використало зазначену у заявці від 11 вересня 2015 року № 01 конфіденційну інформацію з метою укладення договору перевезення з ANTEA TRADE LTD без залучення позивача як експедитора, Товариство у своєму позові просило суд стягнути з Господарства на його користь передбачений пунктом 5 цієї заявки штраф у розмірі 5000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату складення позовної заяви становить 124 229 грн. 68 коп.

У той же час при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 909 ЦК України).

Згідно частин 1-3 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі

За статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

За частиною 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 2 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно частини 3 статті 232 ГК України вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Як було зазначено вище, Товариство просило суд стягнути з Господарства передбачений пунктом 5 підписаної між сторонами заявки від 11 вересня 2015 року № 01 штраф за неправомірне використання відповідачем зазначеної у ній конфіденційної інформації в сумі 5000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату складення позовної заяви становить 124 229 грн. 68 коп.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу.

Водночас статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частиною 2 статті 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Проте Товариством у встановленому законом порядку не було доведено належними і допустимими доказами факту порушення Господарством своїх договірних зобовязань за укладеним між ними договором про надання послуг з перевезення вантажів від 11 вересня 2015 року № 20-100/АВ та заявкою від 11 вересня 2015 року № 01.

Так, з матеріалів справи вбачається, що листом від 5 вересня 2015 року (а.с. 55) ANTEA TRADE LTD звернулося до Господарства з пропозицією (офертою) укласти договір перевезення вантажу з с. Паланка (Україна) до м. Прага-4, Лібус (Чехія). Вказаний лист, який був отриманий відповідачем 10 вересня 2015 року, містить власноручний підпис уповноваженої особи ANTEA TRADE LTD, а також відбиток печатки вказаної юридичної особи. Докази, які свідчать про невідповідність вказаної оферти вимогам чинного законодавства, а також документи, що підтверджують факт наявності ознак підроблення зазначеної пропозиції, у матеріалах справи відсутні.

На підставі наведеної пропозиції 26 жовтня 2015 року між відповідачем та ANTEA TRADE LTD було укладено договір № 261015, за умовами якого останнє зобовязалося надавати вантажі для перевезення транспортом Господарства, а відповідач, у свою чергу, здійснювати перевезення цих вантажів згідно заявок замовника вантажними автомобілями (а.с. 56-58).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

На виконання умов цього правочину ANTEA TRADE LTD було надано Господарству заявку від 26 жовтня 2015 року № 01 на перевезення вантажу за маршрутом Україна-Чехія (а.с. 59).

Зазначена заявка також була підписана повноважними представниками вищенаведених контрагентів та скріплена відбитками їх печаток.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання укладеного між ANTEA TRADE LTD та Господарством договору від 26 жовтня 2015 року № 261015 та заявки замовника від 26 жовтня 2015 року № 01 відповідачем було здійснено перевезення вантажу за вказаним маршрутом. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповідної CMR від 29 жовтня 2015 року № 0000471 (а.с. 22), відправником за якою було приватне акціонерне товариство "Світ меблів - Україна" (20340, Україна, Черкаська область, Уманський район, с. Паланка, вул. Польова, 2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1), отримувачем ANTEA TRADE LTD (u pejшбrny 1043/4b 142 00 Praha 4 Libuљ).

У той же час як було зазначено вище, договірні відносини між ANTEA TRADE LTD та Господарством щодо перевезення вантажу за вищезгаданим правочином були ініційовані саме ANTEA TRADE LTD, що підтверджується адресованою відповідачу відповідною пропозицією даної юридичної особи (а.с. 55).

Посилання Товариства на те, що вищезазначена пропозиція була виготовлена самим відповідачем з метою уникнення відповідальності, передбаченої підписаною між сторонами заявкою від 11 вересня 2015 року № 01, оцінюються судом критично, оскільки позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Слід також зазначити, що ухвалою суду від 14 вересня 2016 року у даній справі на підставі клопотання Товариства було призначено судову технічну експертизу, проведення якої було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та поставлено перед експертом наступні запитання: Чи був документ Пропозиція укласти договір перевезення ANTEA TRADE LTD від 5 вересня 2016 року та документ Відповідь на претензію від 31 грудня 2015 року вих. № 47 роздруковані на одному або на різних друкувальних пристроях? Чи був документ Пропозиція укласти договір перевезення ANTEA TRADE LTD від 5 вересня 2016 року та документ Відповідь на претензію від 31 грудня 2015 року вих. № 47 виготовлені в один і той самий час чи у різний час?

Проте у грудні 2016 року матеріали справи № 918/590/16 було повернуто Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на адресу Господарського суду Рівненської області без виконання вищезазначеної ухвали про призначення експертизи, оскільки позивач, на якого було покладено обов'язок оплатити вартість експертизи (як на заінтересовану особу, яка заявляла відповідне клопотання), таку оплату не здійснив.

Відтак, враховуючи наявні у матеріалах справи документи, зокрема, адресовану відповідачу пропозицію ANTEA TRADE LTD від 5 вересня 2015 року про укладення відповідного договору перевезення, беручи до уваги, що дана пропозиція була складена, а укладення договору від 26 жовтня 2015 року № 261015 ініційоване саме ANTEA TRADE LTD, а не Господарством, і позивачем не було спростовано даного факту належними і допустимими доказами, а також зважаючи, що вищенаведена пропозиція була складена, направлена ANTEA TRADE LTD та отримана Господарством до моменту підписання між сторонами заявки від 11 вересня 2015 року № 01, на підставі якої Товариство просило стягнути з відповідача заявлену суму штрафу, суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень позивача про порушення відповідачем взятих на себе зобовязань щодо невикористання зазначеної у даній заявці конфіденційної інформації з метою укладення договору з третіми особами.

Слід також зазначити, що акцептування відповідачем пропозиції ANTEA TRADE LTD від 5 вересня 2015 року про укладення договору перевезення (складеної, направленої та отриманої Господарством до моменту підписання сторонами договору про надання послуг з перевезення вантажів від 11 вересня 2015 року № 20-100/АВ та заявки від 11 вересня 2015 року № 01) та укладення в подальшому відповідного договору перевезення не суперечить загальним принципам цивільного законодавства, зокрема, принципу свободи договору.

Так, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Крім того, суд констатує, що підписаною між сторонами заявкою від 11 вересня 2015 року № 01 було передбачено, що маршрутом перевезення є с. Паланка (Україна) м. Прага, 4, Лібус (Чехія), товар меблі. Адреса завантаження: с. Паланка, вул. Польова, 2 (Уманський р-н); адреса замитнення: м. Умань. Дата прибуття до вантажоодержувача: до 12:00 год. 17 вересня 2015 року. Адреса розмитнення: Hranickб 93, 757 01 Valaљskй Meziшнин; адреса розгрузки: 142 00 Praha 4 Libuљ, u pejшбrny 1043/4b.

Проте в порушення вимог пунктів 1.2 та 1.2.1 договору про надання послуг з перевезення вантажів від 11 вересня 2015 року № 20-100/АВ у вказаній заявці позивачем не було зазначено найменування відправника та одержувача вантажу. Крім того, у цій заявці була відсутня інформація й про поштову адресу та засоби звязку відправника і одержувача вантажу, а також інші відомості, що свідчать про наявність можливості відповідача ідентифікувати даних осіб та встановити з ними певні правовідносини в порушення пункту 5 спірної заявки.

Крім того, як було зазначено вище, згідно пункту 5 заявки від 11 вересня 2015 року № 01 конфіденційною є вся інформація, зазначена саме у цій заявці (а не в будь-яких інших документах, зокрема, повязаних з перевезенням вантажу).

Слід також зазначити, що за змістом пункту 1.2 договору про надання послуг з перевезення вантажів від 11 вересня 2015 року № 20-100/АВ заявка є його невідємною частиною, в якій встановлюються істотні умови кожного конкретного перевезення.

У той же час факт належного виконання Господарством умов заявки від 11 вересня 2015 року № 01 підтверджується наявною у матеріалах справи копією підписаного між сторонами акту виконаних робіт від 17 вересня 2015 року № 16 (а.с. 11) та копією відповідної міжнародної товарно-транспортної накладної № 0000466 (а.с. 21), які свідчать про припинення між сторонами правовідносин щодо перевезення товару за згаданою заявкою шляхом їх належного виконання.

Разом з тим, Товариством у його позовній заяві не було зазначено, яка саме інформація, що міститься у заявці від 11 вересня 2015 року № 01, та яким способом була неправомірно використана відповідачем, а також не вказано, які активні дії Господарства були направлені на використання наведеної інформації з метою укладення договорів з третіми особами, зокрема, з ANTEA TRADE LTD.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Зважаючи на все вищевикладене, а також враховуючи, що позивачем не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до Господарства, зокрема, факту порушення відповідачем взятого на себе зобовязання щодо невикористання зазначеної у підписаній між сторонами заявці від 11 вересня 2015 року № 01 конфіденційної інформації з метою укладення договору з третіми особами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову Товариства про стягнення з відповідача штрафу, нарахованого у звязку з допущенням вищенаведеного порушення, у звязку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2016 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2- позивачу рекомендованим (46001, м. Тернопіль, вул. І. Франка, 23);

3- відповідачу рекомендованим (35708, Рівненська обл., Здолбунівський р-н, с. Ільпінь, вул. Семиграни, 27).