УХВАЛА

20.12.2016Справа № 3/157-9/5

За позовом Військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в

особі Чернівецького гарнізону

до Чернівецької обласної державної адміністрації

третя особа Міністерство оборони України

про зобов'язання передати квартири

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін

від прокуратури Стригун М.А. - посвідчення № 036198 від 10.11.2015

від позивача Антонеску О.Г. - по дов. № 6054 від 19.08.2016

від відповідача не з'явився

від третьої особи не з'явився

від ДВС Подольський А.А. - по дов. № 670/20.3-03 від 08.11.2016

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Вищого Арбітражного суду України від 10.04.2001 № 9/5 повністю задоволені позовні вимоги Військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Чернівецького гарнізону щодо зобов'язання Чернівецької обласної державної адміністрації передати Чернівецькому гарнізону дві трикімнатні і вісім двокімнатних квартир.

Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Чернівці звернувся до Вищого господарського суду України в порядку передбаченому ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» з поданням про відстрочку виконання наказу суду № 9/5 від 10.04.2001, яким зобов'язано Чернівецьку обласну державну адміністрацію передати Чернівецькому гарнізону дві трикімнатні та вісім двокімнатних квартир до 01.07.2004.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Арбітражного процесуального кодексу України» від 21.06.2003 справи, віднесені цим Законом до підсудності місцевих господарських судів провадження у яких порушено Вищим арбітражним судом України до набрання чинності цим Законом, передаються на розгляд відповідному місцевому господарському суду з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України для розгляду справ у першій інстанції.

Відповідно до вищезгаданої норми справу Вищого арбітражного суду України № 9/5 разом з поданням Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Чернівці про відстрочку виконання наказу суду № 9/5 від 10.04.2001 було надіслано до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2004 присвоєно номер справи 3/157-9/5 та призначено до розгляду заяву про відстрочку виконання рішення суду на 08.04.2004.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 08.04.2004 було відстрочено виконання рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 № 9/5 до 01.07.2004.

29.07.2008 на адресу господарського суду надійшла заява Чернівецького гарнізону про винесення ухвали щодо приведення наказу Вищого арбітражного суду України № 9/5 від 10.04.2001 у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження»; з метою повторного пред'явлення наказу Вищого арбітражного суду України № 9/5 від 10.04.2001 до примусового виконання поновити строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання; видати дублікат наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 23.10.2008 відновлено строк для пред'явлення наказу Вищого арбітражного суду України № 9/5 від 10.04.2001 до виконання; наказ Вищого арбітражного суду України № 9/5 від 10.04.2001 визнано таким, що не підлягає виконанню повністю; ухвалено видати новий наказ про зобов'язання Чернівецької обласної державної адміністрації передати Чернівецькому гарнізону 5 (п'ять) двокімнатних квартир.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2008 апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 23.10.2008 повернуто Чернівецькій обласній державній адміністрації.

01.12.2008 на виконання вищезазначеної ухвали, Господарським судом міста Києва виданий відповідний наказ.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 3/157-9/5 від 26.02.2009 ухвалу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 23.10.2008 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України № 3/157-9/5 від 28.05.2009 постанову Київського апеляційного господарського суду № 3/157-9/5 від 26.02.2009 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 10.08.2009 Відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зобов'язано відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008.

Ухвалою Вищого господарського суду України № 3/157-9/5 від 09.10.2009 касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 10.08.2009 повернуто Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Вищого господарського суду України № 3/157-9/5 від 29.01.2010 відмовлено у задоволенні клопотання про відновлення процесуального строку для подання касаційної скарги та повернуто касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 10.08.2009 повернуто Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 13.10.2010 Чернівецькому військовому гарнізону відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 26.04.2016 визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пінського Ю.В від 14.04.2014 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008; зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 11026796 на підставі наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 про зобов'язання Чернівецької обласної державної адміністрації передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 23.08.2016 відновлено строк для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 до виконання.

30.11.2016 Чернівецький гарнізон звернувся до господарського суду зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 16.11.2016 про закінчення виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5, виданого 01.12.2008;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 11026796 на підставі наказу № 3/157-9/5, виданого Господарським судом міста Києва 01.12.2008, про зобов'язання Чернівецької обласної державної адміністрації передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 05.12.2016 скаргу призначено до розгляду на 20.12.2016.

Позивач в судовому засіданні 20.12.2016 вимоги скарги підтримав повністю.

Прокуратура в судовому засіданні 20.12.2016 вимоги скарги підтримала повністю.

Відповідач та третя особа своїх представників в судове засідання 20.12.2016 не направили.

Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у поданих в судовому засіданні 20.12.2016 запереченнях просить в задоволенні скарги відмовити посилаючись на наступне. 27.01.2009 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 10.06.2010 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Під час виконання вказаного рішення державним виконавцем на підставі положень Закону винесено постанови про накладення штрафів на боржника за невиконання рішення суду та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2014. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 скасовано вказану постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.12.2014. 28.10.2016 державним виконавцем у відповідності до статті 41 Закону винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та листом від 01.11.2016 повторно направлено подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Оскільки дане рішення неможливо виконати без участі боржника, державним виконавцем в порядку ст. ст. 39, 63 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином вважає, що державним виконавцем здійснено всі дії по даному виконавчому провадженні у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, встановив:

27.01.2009 Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 11026796 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 про зобов'язання Чернівецьку обласну державну адміністрацію передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир.

10.06.2009 Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 11026796 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 про зобов'язання Чернівецьку обласну державну адміністрацію передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 10.08.2009 визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 11026796 від 10.06.2009 та зобов'язано Відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008.

22.08.2009 Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 11026796 з виконання Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакцій чинній станом на 11.10.2010) передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

11.10.2010 Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної станом на 17.02.2014) зазначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

17.02.2014 Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 1 020,00 грн.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно з п. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

14.04.2014 Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 14.04.2014) державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Державним виконавцем встановлено, що рішення суду не виконано і виконати його без участі боржника неможливо, тому державним виконавцем було підготовлено подання (повідомлення), що направлене до УМВС України в Чернігівській області для вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб щодо зобов'язання Чернівецьку обласну державну адміністрацію передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир.

Орган ДВС зазначив, що подання про порушення кримінальної справи надсилалось 14.04.2014 листом № 13-0-22-6075/5-124/1.

Однак, з наявних в матеріалів справи листів Управління МВС в Чернівецькій області № ст/570 від 04.07.2015 та Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № ст/24 від 12.11.2015 вбачається, що на адресу УМВС В Чернівецькій області подання (повідомлення) за № 13-0-22-6075/5-124/1 від 11.04.2014 від Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 26.04.2016 визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пінського Ю.В від 14.04.2014 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008; зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 11026796 на підставі наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 про зобов'язання Чернівецької обласної державної адміністрації передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 23.08.2016 відновлено строк для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 до виконання.

28.10.2016 Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 11026796 з виконання Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008.

16.11.2016 старшим державним виконавцем Відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал О.О. на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній з 05.10.2016) державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

В постанові зазначено, що у відповідності до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем листом від 01.11.2016 № 11026796/20.1/12 повторно скеровано подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності від 11.04.2014 разом з копією матеріалів виконавчого провадження.

Пункт 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній з 05.10.2016) визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній з 05.10.2016) у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Підставою для визнання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.04.2014 недійсною судом в ухвалі № 3/157-9/5 від 26.04.2016 було відзначено, що державний виконавець не здійснив усіх передбачених чинним законодавством України заходів та не використав надані йому повноваження, та, як наслідок, формально виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не зважаючи на викладене, державний виконавець після відновлення 28.10.2016 виконавчого провадження, окрім як надіслання подання від 11.04.2014 про притягнення боржника до кримінальної відповідальності жодних дій щодо виконання виконавчого провадження не вчинив.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належних та допустимих доказів які б спростували обставини зазначені скаржником та встановлені судом, не подано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку що дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови ВП № 11026796 від 16.11.2016 про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, а постанова підлягає визнанню недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У зв'язку з цим, суд вважає, що вимоги скарги про зобов'язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 про зобов'язання Чернівецьку обласну державну адміністрацію передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що скарга Чернівецького гарнізону є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Чернівецького гарнізону на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 16.11.2016 про закінчення виконавчого провадження (ВП № 11026796) з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008.

3. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 11026796 на підставі наказу Господарського суду міста Києва № 3/157-9/5 від 01.12.2008 про зобов'язання Чернівецької обласної державної адміністрації передати Чернівецькому гарнізону п'ять двокімнатних квартир.

СуддяВ.В. Сівакова