ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р.Справа № 916/2439/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 21.12.2016р.:

від позивача: не зявився;

від відповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО

на рішення господарського суду Одеської області

від 07 листопада 2016 року

по справі № 916/2439/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО

2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ЧИСТА КРИНИЧКА

про стягнення 28403,48 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 21.12.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и л а:

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.11.2016р. по справі №916/2439/16 (суддя Смелянець Г.Є.) частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО до Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ЧИСТА КРИНИЧКА про стягнення 28403,48 грн., стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 3% річних в сумі 3252,47 грн., інфляційні нарахування в сумі 6573,42 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 476,65 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що відповідачем -2 не надано як доказів оплати боргу в сумі 15430,57 грн., так і заперечень проти вимог позивача, як нового кредитора, отже, суд першої інстанції вважає обґрунтованим нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних. Крім того, місцевий господарський суд встановив, що матеріали справи не містять доказів виконання зобовязань відповідачем-1 за договором поруки, який був укладений з позивачем. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції погодився з розрахунками позивача в частині нарахування 3% річних та інфляційних, проте, відмовив в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені з посиланням на те, що здійснений позивачем розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства щодо розміру подвійної облікової ставки НБУ, водночас, вказує, що позивач не надав до суду обґрунтованого розрахунку пені, із врахуванням подвійної облікової ставки НБУ на період нарахування пені, який витребуваний судом у позивача в ухвалі від 10.10.2016р. та від 24.10.2016р.

Не погоджуючись з рішення господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 07.11.2016р. по справі №916/2439/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, прийняти нове рішення в частині стягнення розміру пені, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення розміру пені у сумі 14544,14 грн., солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, мотивуючи це тим, що винесене рішення є незаконним та необєктивним через невідповідність висновкам, викладеним у рішенні, фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню через порушення норм процесуального законодавства з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У судове засідання 21.12.2016р. представники сторін не зявились, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід частково скасувати, апеляційну скаргу задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2005р. між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО (Продавець) та СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА (Покупець) укладено договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №347-04-2005, згідно з яким Продавець зобовязується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобовязується прийняти цей товар та оплатити його у визначений у цьому договорі спосіб. Предметом договору купівлі-продажу є засоби захисту рослин. (п.1.1., п.1.2. договору).

Згідно з умовами п.8.2 договору, за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

При недотриманні Покупцем договірних термінів оплати, він зобовязаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення (п.8.3 договору).

Умовами п. 8.4 договору встановлено, що сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором. Крім цього, сторони, відповідно до п.6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій з простроченням виконання зобовязань за даним договором, здійснюються без обмеження строку.

Відповідно п.11.1 договору, договір діє з моменту його підписання обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків по договору.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 18.09.2007р. у справі №12/3965 задоволено позовні вимоги ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО до СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА, з останнього стягнуто на користь ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО борг в сумі 15430,57 та 272,30 грн. господарських витрат.

Зазначеним рішенням встановлено, що вказаний борг виник у СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА внаслідок неналежного виконання умов договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №347-04-2005 від 04.04.2005р.

Як вбачається з листа Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 17.05.2013р. №4693/2.2-07, з 18.07.2008р. по 13.01.2009р. на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області №12/3965 від 01.10.2007р. про стягання з СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА на користь ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО коштів в сумі 15702,87 грн., 13.01.2009р. вказане виконавче провадження завершено відповідно до п.2 ст.40 Закону України „Про виконавче провадження (в редакції до 09.03.2011р.). Вказане архівне виконавче провадження знищено за спливом встановленого терміну зберігання (акт знищення від 15.02.2013р.). Повторно вищевказаний виконавчий документ до відділу ДВС Монастирищенського РУЮ не надходив.

Матеріали справи свідчать, що 26.01.2011р. між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО (Первісний кредитор) та ТОВ „НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ (Новий кредитор) укладено угоду про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення вправа вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) №НЮК-73-ТА, згідно з якою Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги виконання СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА (Боржник), зобовязання щодо сплати розміру заборгованості, набутих Первісним кредитором на підставі рішення господарського суду Черкаської області від 18.09.2007р. у справі №12/3965, котре набрало законної сили. З моменту укладання даної Угоди, Новий кредитор наділяється всіма правами Первісного кредитора, що виникають із умов договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №347-04-2005, по відношенню до Боржника щодо отримання від останнього пені, штрафу, 3%річних та інфляційних втрат, у звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №347-04-2005 (п.1.1., п. 1.2. угоди).

Вартість зобовязання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується сумою у розмірі 15702,87 грн. (п.2.1. угоди).

Відповідно до п. 4.3 угоди Новий кредитор набуває права вимоги виконання Боржником грошового зобовязання в момент підписання із Первісним кредитором ОСОБА_2 приймання-передачі документів, що свідчить про факт переходу відповідних прав до Нового кредитора із отриманими відповідними підтверджуючими документами.

Сторони погодили те, що сповіщення Боржника про поступку право вимоги за цією угодою, Первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обовязковим, оскільки при дійсності порушеного зобовязання у розумінні статті 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобовязання (п.4.4 угоди).

Угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цією угодою (п.6.1 угоди).

Також, 26.01.2011р. між сторонами угоди підписаний акт прийому-передачі документів.

08.11.2013р. проведено державну реєстрацію змін до статуту ТОВ „КАЗУС-ПРО, згідно з яким попереднім найменуванням ТОВ „КАЗУС-ПРО є ТОВ „НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ.

03.02.2016р. між ТОВ СОВАГРО (Поручитель) та ТОВ „КАЗУС-ПРО (Кредитор) укладено договір поруки №03-02-2016 (далі договір поруки), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обовязку СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА (Боржник) щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат у звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконання Боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст. 2 цього договору (основний договір). Під основним договором в цьому договорі розуміють угоду №НЮК-73-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку уст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2016р., укладену на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №347-04-2005 від 04.04.2005р. (п.1.1., п.2.1 договору поруки).

Згідно з умовами п.3.1. договору поруки відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою пені, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 80000грн.

У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обовязку за основною угодою, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором (п.4.1. договору поруки).

Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

17.02.2016р. за вих. №17-1/02 ТОВ „КАЗУС-ПРО звернулось до ТОВ СОВАГРО з вимогою в триденний термін з моменту отримання даної вимоги виконати взяті на себе зобовязання відповідно до договору поруки №03-02-2016р. від 03.02.2016р. Зазначена вимога отримана відповідачем 22.02.2016р.

У відповіді на вимогу від 24.02.2016р. за вих.№77 ТОВ СОВАГРО повідомило про неможливість виконання зобовязання за договором поруки у звязку із скрутним фінансовим становищем та гарантувала їх виконання у строк до 31.07.2016р.

Враховуючи невиконання СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА своїх договірних зобовязань щодо оплати боргу в сумі 15430,57 грн., який виник на підставі договору купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу №347-04-2005 від 04.04.2005р. та стягнутий з СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА рішенням господарського суду Черкаської області від 18.09.2017р. у справі №12/3965, а також невиконання ТОВ СОВАГРО своїх зобовязань, встановлених умовами договору поруки, який укладений між ТОВ „КАЗУС-ПРО та ТОВ СОВАГРО, ТОВ «КАЗУС-ПРО звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про солідарне стягнення з ТОВ „СОВАГРО та СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА» 294,08 грн., з яких 81,47 грн. пеня, 115,57 грн. 3% річних та 97,04 грн. інфляційні.

27.09.2016р. від ТОВ „КАЗУС-ПРО до господарського суду Одеської області надійшла заява про збільшення позовних вимог, якою позивач просить стягнути 28403,48 грн., з яких 3252,47 грн. у якості 3% річних, 18577,58 грн. пені та 6573,43 грн. інфляційних.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА щодо оплати боргу в сумі 15430,57 грн. виникло на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 04.04.2005р. №347-04-2005, який укладений з ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО.

Зазначений борг у сумі 15430,57 грн. було стягнуто з СТОВ „ЧИСТА КРИНИЧКА на користь ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО судовим рішенням, яке набрало законної сили та не виконане відповідачем-2 у встановленому Законом України „Про виконавче провадження порядку.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 20.01.2011р. №10/25 викладено правову позицію, згідно з якою наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

За положеннямич.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Надалі, ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО було відступлене право вимоги боргу ТОВ „КАЗУС-ПРО на підставі відповідного договору про заміну кредитора у зобовязанні від 26.01.2011р., відповідно до якого позивач (новий кредитор) наділяється усіма правами первісного кредитора що випливають з умов договору купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу по відношенню до боржника (відповідач-2) щодо отримання від останнього сум пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За положеннями ст.517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно зі ст.518 Цивільного кодексу України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, враховуючи відсутність доказів оплати відповідачем-2 оплати боргу в сумі 15430,57 грн. та заперечень проти вимог позивача як нового кредитора, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно обґрунтованості нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних.

При цьому, правомірними є вимоги щодо солідарного стягнення пені, 3% річних та інфляційних з ТОВ СОВАГРО, так як останнім не виконано зобовязання за договором поруки №03-02-2016 від 03.02.2016р., укладеним між ТОВ СОВАГРО (Поручитель) та ТОВ „КАЗУС-ПРО (Кредитор).

Дослідивши розрахунки заявлених до стягнення сум у якості 3% річних, пені та інфляційних, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з позову (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) позивачем нараховано 3% річних у розмірі 3252,47 грн. за період з 18.09.2007р. по 23.09.2014р. на суму боргу у розмірі 15430,57 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судова колегія зазначає, що позивачем допущено помилки при його виконанні, оскільки сума 3% річних за вказаний позивачем період становить 3250,57 грн. (15430,57 Ч3Ч2563:365:100=3250,57).

За таких обставин, позовна вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню на суму 3250,57 грн.

Щодо стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 6573,43 грн., здійснивши власний розрахунок, колегія суддів зазначає, що сума інфляційних за період з грудня 2008 року по вересень 2014р., нарахованих на суму боргу у розмірі 15430,57 грн., становить 8088,19 грн. При цьому, колегія суддів зазначає, що не виходячи за межі позовних вимог, стягненню підлягає сума розрахована позивачем у розмірі 6573,43 грн.

Стосовно заявленої позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 18577,58 грн., судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У ч.6 ст. 231 Господарського Кодексу України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За вимогами ч.6 ст. 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Як випливає з договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №347-04-2005 від 04.04.2005р., при недотриманні Покупцем договірних термінів оплати, він зобовязаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення (п.8.3 договору).

Умовами п. 8.4 вказаного договору встановлено, що сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором. Крім цього, сторони, відповідно до п.6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій з простроченням виконання зобовязань за даним договором, здійснюються без обмеження строку.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції зазначив, що здійснений позивачем розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства щодо розміру подвійної облікової ставки НБУ, водночас, вказує, що позивач не надав до суду обґрунтованого розрахунку пені, із врахуванням подвійної облікової ставки НБУ на період нарахування пені, який витребуваний судом у позивача в ухвалі від 10.10.2016р. та від 24.10.2016р.

Колегія суддів вважає вказаний висновок місцевого господарського суду неправомірним, оскільки з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

За таких обставин, апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, міг здійснити власний розрахунок пені.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, вважає його неправомірним.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд здійснив власний розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
15430.5718.09.2007 - 31.12.20071058.0000 %0.044 %*710.23
15430.5701.01.2008 - 29.04.200812010.0000 %0.055 %*1011.84
15430.5730.04.2008 - 15.02.200929212.0000 %0.066 %*2954.57
15430.5716.02.2009 - 14.06.200911912.0000 %0.066 %*1207.39
15430.5715.06.2009 - 11.08.20095811.0000 %0.060 %*539.44
15430.5712.08.2009 - 07.06.201030010.2500 %0.056 %*2599.95
15430.5708.06.2010 - 07.07.2010309.5000 %0.052 %*240.97
15430.5708.07.2010 - 09.08.2010338.5000 %0.047 %*237.17
15430.5710.08.2010 - 22.03.20125917.7500 %0.042 %*3872.65
15430.5723.03.2012 - 23.09.20121857.5000 %0.041 %*1169.94
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 14544,14 грн.

Приймаючи до уваги вищезазначені розрахунки, судова колегія приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню на суму 14544,14 грн.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО слід задовольнити, а рішення господарського суду Одеської області від 07.11.2016р. по справі №916/2439/16 частково скасувати.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 07.11.2016р. по справі №916/2439/16 частково скасувати, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „КАЗУС-ПРО задовольнити частково.

2.Стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ЧИСТА КРИНИЧКА (19114. Черкаська область, Монастирищенський район, смт. Цибулів, вул. Леніна, 1, ідентифікаційний код 33143755) та з Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО (65012, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська,2-А, ідентифікаційний код 33494460) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „КАЗУС-ПРО (07200, Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Поліське шосе, буд.3, ідентифікаційний код 35571320) 3% річних в сумі 3250,57 грн., інфляційні нарахування в сумі 6573,43 грн., пеню у розмірі 14544,14 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1182,19 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Стягнути солідарно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ЧИСТА КРИНИЧКА (19114. Черкаська область, Монастирищенський район, смт. Цибулів, вул. Леніна, 1, ідентифікаційний код 33143755) та з Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО (65012, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська,2-А, ідентифікаційний код 33494460) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „КАЗУС-ПРО (07200, Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Поліське шосе, буд.3, ідентифікаційний код 35571320) 1515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Зобовязати господарський суд Одеської області видати накази з відповідними реквізитами.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 23.12.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.