ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року Справа № 904/1202/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицькій Я.Б.

за участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1, представник, довіреність № 20-22/301/20.3-03 від 17.06.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 17 від 20.07.2016р.

представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року у справі № 904/1202/15

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії та бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 року у справі № 904/1202/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 24.05.2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року у справі № 904/1202/15 (суддя - Ярошенко В.І.) задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при винесенні постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Відмовлено в задоволенні іншої частини скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат".

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року у даній справі, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Так, скаржник вказує в апеляційній скарзі, що державним виконавцем під час винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору було повністю дотриманого вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.11.2016р. у справі № 904/1202/15 апеляційну скаргу відновлено строк подання апеляційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено в судове засідання на 30.11.2016р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2016р. у справі № 904/1202/15 продовжено строк розгляду апеляційної скарги на пятнадцять днів, розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 14.12.2016р.

У судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представник ТОВ "Фосфат" у судовому засіданні надав усні пояснення, згідно з якими проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною.

Позивач Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" наданим йому правом участі у судовому засіданні не скористався, не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника та не надав відзиву на апеляційну скаргу, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи є достатніми для її розгляду, закінчення встановленого процесуальним законом строку на розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.16 у справі № 904/1202/15 (з врахуванням ухвали про виправлення описок від 23.05.16) позов Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" задоволено: звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 24.05.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 577, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Фосфат на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, а саме на:

- компресорну станцію, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна № 179-Б/800. Опис об'єкта: компресорна станція А-1, загальною площею 113,2 кв.м., початкова ціна якої складає 196 402 грн.

Вказаний предмет іпотеки належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 183618, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 29.03.2005 року, на підставі Рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 29.03.2005 року № 271. Право власності зареєстровано Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.04.2005 року № 6902851, реєстраційний номер (РПВН) 4227572, номер запису 1017 в книзі 11;

- будівлю № 538, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна №181/5. Опис об'єкта: А-1 Будівля №5 38, загальною площею 2678,4 кв.м., початкова ціна якої складає 4 647 024грн. .

Вказаний предмет іпотеки належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на підставі Договору купівлі - продажу будівлі, посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 20.12.2007 за реєстровим № 2896. Право власності зареєстровано

Обласним комунальним підприємством Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2007 № 17209368, реєстраційний номер (РПВН) 10726503, номер запису 1171 в книзі 12.

- парову котельню, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна №179 -Б/870. Опис об'єкта: парова котельня А-2, загальною площею 355,1 кв.м., початкова ціна якої складає 616 099 грн.

Вказаний предмет іпотеки належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 128497, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 10.01.2005 року, на підставі Рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 30.12.2004 № 970. Право власності зареєстровано Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2005 № 6203058, реєстраційний номер (РПВН) 4227660, номер запису 1016 в книзі 11;

шляхом реалізації предметів іпотеки з прилюдних торгів, за початковими цінами, визначеними експертом та зазначеними вище, в рахунок погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" перед Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011р. в розмірі 32 955 553, 45 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 1 долар США = 15, 767642 грн. становить 519 631368, 71 гривень, з них:

- прострочена заборгованість по кредиту становить 24 955 292,24 долари США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 393 486 114,05 гривень ;

- поточна заборгованість по сплаті процентів становить 301 543, 11 доларів США за період з 25.12.2014 по 23.01.2015 (включно), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 4 754 623,81 гривень;

- прострочена заборгованість по сплаті процентів становить 4 358 560,70 доларів США за період з 25.09.2013 по 24.12.2014 (включно), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 року (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 68 724 224,75 грн.;

- поточна пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 01.10.2013 по 23.01.2015 (включно), становить 2 123 419, 49 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 року (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 33 481 318, 33 гривень ;

- поточна пеня за несвоєчасне повернення процентів, що нарахована за період з 01.11.2013 по 23.01.2015 (включно), становить 392 152,03 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 року (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 6 183 312,82 грн.

- 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням Позичальником зобов'язань щодо сплати кредиту, що нараховані за період з 01.10.2013 по 23.01.2015(включно), становлять 741 829,93 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015(до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 11696 908,76 грн.

- 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням Позичальником зобов'язань щодо сплати процентів за користування Кредитом, що нараховані за період з 01.10.2013 по 23.01.2015 (включно) становлять 82 755,95 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 1304 866,19 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" 73080 грн. судового збору.

15.04.2016р. на виконання вказаного рішення, господарським судом було видано відповідні накази.

27.07.2016 через канцелярію господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" надійшла скарга на дії державного виконавця, в якій він просив суд:

1. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, вчиненні по виконавчому провадженню №51353183 при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.16 та постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2016.

2. Визнати недійсною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 51353183, винесену 07.06.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України ОСОБА_3.

3. Визнати недійсною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену 06.07.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 51353183.

1. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, вчиненні по виконавчому провадженню № 51353183 при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.07.2016.

2. Визнати недійсною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену 06.07.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 51353183.

03.08.2016 від ТОВ "Фосфат" надійшли доповнення до скарги, в яких він додатково просив суд:

1. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, вчиненні по виконавчому провадженню № 51353183 при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.07.2016.

2. Визнати недійсною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену 06.07.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 51353183.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року у справі № 904/1202/15 задоволено частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при винесенні постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 06.07.2016 року ВП № 51353183. Відмовлено в задоволенні іншої частини скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат".

Зазначена ухвала і є предметом апеляційного оскарження.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 26.09.2016 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій (надалі - Закон), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 25 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 8 ст. 54 цього Закону передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України Про іпотеку, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 07.06.2016 ВП № 51353183, заява про примусове виконання наказу господарського суду від 15.04.2016р. № 904/1202/15 була подана 07.06.2016р.

Пунктом 2 даної постанови запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду протягом 7 днів з моменту винесення (отримання) постанови.

06.07.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесена постанова про стягнення з ТОВ «Фосфат» виконавчого збору у розмірі 51 963 136,87 грн., у зв'язку з невиконанням боржником рішення у добровільному порядку у строки встановлені у постанові про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2016, тобто до початку виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Тобто, за загальним правилом, Закон повязує початок примусового виконання рішення та виникнення підстав для стягнення виконавчого збору з закінченням строку на його самостійне виконання.

Проте, як зазначено у наказі господарського суду від 15.04.2016р. № 904/1202/15 виконання судового рішення має відбуватися шляхом реалізації предметів іпотеки з прилюдних торгів, а як вже вище зазначалось частиною 8 ст. 54 цього Закону передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України Про іпотеку, боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Також, згідно з частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Таким чином, боржник в будь-який час до дня продажу предмета іпотеки може виконати обов'язок щодо самостійного погашення заборгованості, а стягнення виконавчого збору до примусового виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним.

Окрім цього, відсутні були у державного виконавця і правові підстави для визначення, у даному випадку, суми виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, яка становить вартість майна боржника.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 06.07.2016 про стягнення виконавчого збору з ТОВ "Фосфат" у розмірі 51963136,87 грн., у зв'язку з невиконанням останнім рішення у самостійному порядку у строки встановлені у постанові про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2016 та про визнання недійсною постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2016р.

З урахуванням вищенаведеного, обгрунтованим є і висновок суду першої інстанції про необхідність визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 06.07.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також визнання цієї постанови недійсною.

Так, відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, з метою забезпечення виконання рішення, державний виконавець має право накласти арешт на все майно та кошти, що містяться на всіх рахунках боржника у межах розміру суми стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

В силу ст. 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

В наказі господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 у справі № 904/1202/15 чітко визначено перелік майна, що належить ТОВ "Фосфат", на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, та саме лише яке і може бути використане для задоволення вимог стягувача.

Отже, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України ОСОБА_3 безпідставно було 06.07.2016р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно ТОВ "Фосфат".

Виходячи з обставин справи, вищенаведених приписів Закону України Про виконавче провадження та Закону України "Про іпотеку", погоджується апеляційний суд і з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2016р. у ВП № 51353183 та визнання незаконними дій державного виконавця в частині її винесення.

Враховуючи усе вищевикладене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016р. відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року у справі № 904/1202/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року у справі № 904/1202/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.12.2016 року.