РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016Справа №910/20436/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ»
до За участю про Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК «ЄВРОБУД» визнання договору поруки припиненим

Представники:

від Позивача: Щудла А.М. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

Від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (надалі також - «Відповідач») про визнання договору поруки припиненим.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 12.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» (Поручитель) та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) було укладено Договір поруки №318607-ДП1, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань Позивальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник. Як зазначає Позивач, 20.11.2015 року на адресу Боржника було надіслано вимогу №1160/1 про повне довгострокове погашення кредиту за договорами про надання траншу №115.44148/FW115.771 від 31.10.2013 р., №115.44185/FW115.771 від 31.10.2013 р., №115.44293/FW115.771 від 31.10.2013 р., строк виконання вимоги протягом 5 банківських днів, яка була отримана Позичальником 25.11.2015 року, проте вимоги до поручителя протягом 6 місяців не пред'являлись, а тому такими діями Банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Таким чином, просить Суд визнати припиненим Договір поруки №318607-ДП1 від 31.10.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.11.2016 року порушено провадження у справі №910/20436/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "ЄВРОБУД", судове засідання призначено на 23.11.2016 року.

23.11.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 03.11.2016 року.

23.11.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 03.11.2016 року не виконали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.11.2016 року відкладено розгляд справи на 07.12.2016 року, у зв'язку з неявкою представників відповідача та третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

24.11.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог та проводити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

07.12.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник третьої особи про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Відповідача про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.12.2016 року відкладено розгляд справи на 21.12.2016 року, у зв'язку з неявкою представника третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

21.12.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 21 грудня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представники Відповідача та Третьої особи не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 року у справі № 910/20436/16. Представник Відповідача надав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, яке Судом розглянуто та задоволено.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК «ЄВРОБУД» є 07802, Київська обл., Бородянський район, селище міського типу Бородянка, ВУЛИЦЯ ПРИВОКЗАЛЬНА, будинок 62 А.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/20436/16 направлялись на адресу Третьої особи, зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Відповідач та Третя особа про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідач та Третя особа були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідача та Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 21 грудня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

31.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УБК «ЄВРОБУД» (Позичальник) було укладено Рамкову угоду №FW115.771, відповідно до умов якої Кредитор зобов'язався здійснювати кредитування Позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а Позичальник зобов'язався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами.

Згідно з п.2.1 Угоди на підставі Угоди встановлюються наступні ліміти умов кредитування Позичальника: ліміт кредитування еквівалент 3000000 грн., ліміт строку кредитування 120 місяців, максимальний розмір процентів 40% річних.

Відповідно до п.8.1 Угоди якщо інше не встановлено Кредитним договором чи Кредитором Позичальник здійснює погашення після подання відповідної письмової заяви, й погодження Кредитором та сплати комісії за дострокове погашення.

Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту в наступних випадках: прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 банківських днів, наявності обставин, вказаних п.п.3.3.1 - 3.3.5 та/або порушення вимог п.5.4, 9.2 Угоди; невиконання чи неналежне виконання у встановлений Кредитором в строк вимоги Кредитора про приведення фінансового стану Позичальника чи стану забезпечення вимог Кредитора, усунення порушень Договорів; інших випадках. (п.8.2 Угоди)

У п.п.11.1, 11.2 Угоди зазначено, що Угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами. Угода укладена на строк дії ліміту строку кредитування, встановленого п.2.2 Угоди. Закінчення строку дії Угоди має наслідком лише припинення її умов щодо можливості укладення з Позичальником нових Кредитних договорів та видачі нових кредитів на підставі Угод. Усі інші умови Угоди, зобов'язання Сторін, що виникли на підставі Угоди були неналежно виконані, зобов'язання щодо відповідальності, а також права та обов'язки Сторін продовжують діяти до повного належного виконання таких зобов'язань та реалізації прав.

На підставі та на умовах Рамкової угоди №FW115.771 від 31.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УБК «ЄВРОБУД» (Позичальник) були укладені: Договір про надання траншу №115.44148/FW115.771 від 31.10.2013 року у розмірі 600 000 грн. 00 коп. зі сплатою 21% річних строком користування 60 місяців від дати видачі кредиту включно; Договір про надання траншу №115.44185/FW115.771 від 31.10.2013 року у розмірі 310 000 грн. 00 коп. зі сплатою 21% річних строком користування 24 місяців від дати видачі кредиту включно; Договір про надання траншу №115.44293/FW115.771 від 12.03.2014 року у розмірі 77 000 доларів США зі сплатою 10% річних строком користування 60 місяців від дати видачі кредиту включно.

В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за Рамковою угодою №FW115.771 від 31.10.2013 року та кредитних договорів, 12.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» (Поручитель) та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) було укладено Договір поруки №318607-ДП1, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань Позивальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник.

Відповідно до п.2.2 Договору розмір зобов'язань Позичальника визначається відповідно до Кредитних договорів. При цьому розмір зобов'язань, які виникають з Рамкової угоди і укладених на її підставі Кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення Договору становлять: ліміт кредитування еквівалент 3000000 грн., ліміт строку кредитування 120 місяців, максимальний розмір процентів 40% річних.

Згідно з п.2.3 Договору порука у повному обсязі поширюється на зобов'язання Позичальника із врахуванням усіх Кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до Кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Порука діє з моменту укладення Договору протягом усього часу дії, встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог Кредитора. Припинення окремих Кредитних договорів чи погашення заборгованості Позичальника до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, а також непред'явлення Кредитором вимоги про погашення Поручителем заборгованості Позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред'явити вимогу Поручителю про погашення заборгованості Позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості Позичальника. (п.4.1 Договору)

У п.4.2 Договору зазначено, що Договір вступає в силу з моменту його укладення діє потягом усього часу дії, встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди чи належного виконання усіх зобов'язань Позичальника

20.11.2015 року Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК «ЄВРОБУД» вимогу №1160/1 про повне дострокове погашення кредиту за Договором про надання траншу №115.44148/FW115.771 від 31.10.2013 року, Договором про надання траншу №115.44185/FW115.771 від 31.10.2013 року та Договором про надання траншу №115.44293/FW115.771 від 12.03.2014 року протягом 5 банківських днів з моменту відправлення даної вимоги, яка була отримана Позичальником 25.11.2015 року, що підтверджується поверненням рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що вимоги до поручителя протягом 6 місяців не пред'являлись, а тому такими діями Банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Таким чином, просить Суд визнати припиненим Договір поруки №318607-ДП1 від 31.10.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та статті 1 Господарського процесуального кодексу України, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у Позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку Відповідача, а також - належності обраного способу судового захисту.

Способи захисту права власності врегульовано главою 29 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення.

За положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Разом із тим, Суд зазначає, що належним способом судового захисту є не вимога про визнання припиненим Договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, а отже право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом визнання припиненим договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11 та від 17.02.2016 року у справі № 3-1202гс-15.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 цього Кодексу), що підлягає сплаті.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначав, що вимоги до поручителя протягом 6 місяців не пред'являлись, а тому такими діями Банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Таким чином, просить Суд визнати припиненим Договір поруки №318607-ДП1 від 31.10.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк».

Главою 50 Цивільного кодексу України визначені правові засади припинення зобов'язання.

Так, статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2015 року Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК «ЄВРОБУД» вимогу №1160/1 про повне дострокове погашення кредиту за Договором про надання траншу №115.44148/FW115.771 від 31.10.2013 року, Договором про надання траншу №115.44185/FW115.771 від 31.10.2013 року та Договором про надання траншу №115.44293/FW115.771 від 12.03.2014 року протягом 5 банківських днів з моменту відправлення даної вимоги, яка була отримана Позичальником 25.11.2015 року, що підтверджується поверненням рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 цього Кодексу), що підлягає сплаті.

Відповідно до п.8.1 Угоди якщо інше не встановлено Кредитним договором чи Кредитором Позичальник здійснює погашення після подання відповідної письмової заяви, й погодження Кредитором та сплати комісії за дострокове погашення.

Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту в наступних випадках: прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 банківських днів, наявності обставин, вказаних п.п.3.3.1 - 3.3.5 та/або порушення вимог п.5.4, 9.2 Угоди; невиконання чи неналежне виконання у встановлений Кредитором в строк вимоги Кредитора про приведення фінансового стану Позичальника чи стану забезпечення вимог Кредитора, усунення порушень Договорів; інших випадках. (п.8.2 Угоди)

Таким чином, Суд зазначає, що в даному випадку Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» реалізувало передбачене частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України та пунктом 8.2 Рамкової угоди №FW115.771 від 31.10.2013 року право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання та відповідно змінив строк виконання основного зобов'язання. Отже, настання строку виконання основного зобов'язання необхідно обчислювати з 20.11.2015 року.

Проте, відповідно до п.4.1 Договору поруки порука діє з моменту укладення Договору протягом усього часу дії, встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог Кредитора. Припинення окремих Кредитних договорів чи погашення заборгованості Позичальника до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, а також непред'явлення Кредитором вимоги про погашення Поручителем заборгованості Позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред'явити вимогу Поручителю про погашення заборгованості Позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості Позичальника.

У п.4.2 Договору зазначено, що Договір вступає в силу з моменту його укладення діє потягом усього часу дії, встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди чи належного виконання усіх зобов'язань Позичальника

Як вбачається з п.2.2 Рамкової угоди №FW115.771 від 31.10.2013 року ліміт строку кредитування 120 місяців. У п.п.11.1, 11.2 Угоди зазначено, що Угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами. Угода укладена на строк дії ліміту строку кредитування, встановленого п.2.2 Угоди. Закінчення строку дії Угоди має наслідком лише припинення її умов щодо можливості укладення з Позичальником нових Кредитних договорів та видачі нових кредитів на підставі Угод. Усі інші умови Угоди, зобов'язання Сторін, що виникли на підставі Угоди були неналежно виконані, зобов'язання щодо відповідальності, а також права та обов'язки Сторін продовжують діяти до повного належного виконання таких зобов'язань та реалізації прав.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що сторони при укладенні спірного договору були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши Договір поруки №318607-ДП1 від 12.03.2014 року, а тому всі умови спірного Договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладені умови договору, Суд зазначає, що умовами Договору поруки №318607-ДП1 від 12.03.2014 року Сторони без заперечень та зауважень, в добровільному порядку узгодили, що непред'явлення Кредитором вимоги про погашення Поручителем заборгованості Позичальника не тягне за собою припинення поруки, а також, що Кредитор вправі пред'явити вимогу Поручителю про погашення заборгованості Позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості Позичальника, а тому в даному випадку відсутні правові підстави для застосування норм частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України.

Крім того, Суд зауважує, що Верховний Суд України у своїх постановах від 3 лютого 2016 року у справі №6-2017цс15 та від 08.06.2016 року у справі №6-1006цс16 зазначав, що коли договором передбачено припинення поруки, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов'язання. В даному випадку строк пред'явлення вимоги Кредитором до Поручителя про погашення заборгованості Позичальника не сплив.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки припиненим задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖНЯ ПАССАЖ» до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки припиненим - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26 грудня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин