РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016Справа №910/21427/16

За позовомКомунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"
до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м Києва "Хрещатик"
простягнення заборгованості 10 167,37 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Науменко С.В. - представник за довіреністю № 02-65 від 05.01.2016 Коваль К.М. - представник за довіреністю № 02-2906 від 04.07.2016
від відповідача не з'явився

У судовому засіданні 14.12.2016 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м Києва "Хрещатик" про стягнення заборгованості у розмірі 10 167,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору № 2422 на виконання робіт від 15.10.2008, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання щодо оплати вартості інформаційно-обчислювальних послуг, які надавались з березня 2015 року по вересень 2016 року включно, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 9 338,18 грн. Крім того, за неналежне виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем нараховано 3 % річних у розмірі 249,36 грн. та інфляційні втрати у розмірі 579,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2016 порушено провадження у справі № 910/21427/16 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2016.

У судове засідання, призначене на 14.12.2016, з'явились представники позивача, які надали документи на виконання вимог ухвали суду, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

15.10.2008 між Комунальним підприємством "Головний інформаційний-обчислювальний центр" (надалі- позивач, виконавець) та Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м Києва "Хрещатик" (надалі -відповідач, замовник) укладено договір № 2422 на виконання робіт (надалі - договір), відповідно до умов якого, замовник доручає та оплачує, а виконавець приймає на себе виконання робіт по наданню та інформаційно-технологічному супроводженню програмного забезпечення виконавця на ПК замовника, відповідно до додатку № 1 до договору (п.1.1. договору).

Згідно п. 2.3.3. договору, замовник зобов'язаний своєчасно, протягом 5-ти днів з дня отримання, розглядати надані виконавцем на підпис Акти виконаних робіт та, у відповідності до умов договору, оплачувати вартість виконаних робіт. В разі не отримання від замовника протягом п'яти робочих днів по завершенню кожного календарного місяця письмових зауважень щодо виконання робіт, обумовлених п. 1.1 договору, роботи вважаються виконаними належним чином.

Відповідно до 3.1. договору, місячна вартість робіт, обумовлених даним договором, визначається згідно додатка № 1, яка, за домовленістю сторін, може бути змінена в разі впровадження нових задач чи зміні витрат на виконання робіт.

Додатком № 1 до договору встановлено, що вартість послуг за календарний місяць з січня 2015 р. із ПДВ становить 994,68 грн.

Вартість робіт розраховується на основі діючих прейскурантів та калькуляції (п. 3.2. договору).

Згідно із п. 3.4. договору, виконані виконавцем роботи оплачуються замовником шляхом безготівкового розрахунку на основі, узгодженого сторонами, Акта виконаних робіт та по пред'явленню платіжної вимоги-доручення.

Пунктом 3.5. договору визначено, що вартість робіт, що обумовлені в Акті виконаних робіт, оплачується замовником протягом одного місяця з дня отримання Акта.

Відповідно до п. 5.1., п. 5.2. договору, термін дії договору встановлюєтья з 1 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року. Якщо за місяць до припинення строку дії договору ні одна із сторін не заявила про зміни його умов, він вважається пролонгованим на тих же умовах на кожний наступний рік.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором, а саме, надав відповідачу в період з березня 2015 року по вересень 2016 року включно інформаційно-обчислювальних послуги на загальну суму 9 338,18 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі наданих послуг, копії яких містяться в матеріалах справи.

18.08.2015 позивач, у зв'язку з несплатою відповідачем наданих послуг, направив останньому претензію вих. № 02-3726 з вимогою погасити заборгованість за договором № 2422 від 15.10.2008, однак вимога позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі наданих послуг, позивачем з березня 2015 року по вересень 2016 року включно було надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 9 338,18 грн.

Пунктом 3.5. договору сторони погодили, що вартість робіт, яка обумовлені в Акті виконаних робіт, оплачується відповідачем протягом одного місяця з дня отримання Акта виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, оплату наданих позивачем послуг в строки, визначені пунктом 3.5. договору, не здійснив.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що факт наявності основної заборгованості відповідача за договором № 2422 від 15.10.2008 належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 9 338,18 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 579,83 грн. та 3 % річних у розмірі 249,36 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що розмір інфляційних втрат та 3 % річних становить суму більшу, ніж заявлено позивачем. Оскільки, з урахуванням норм п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, суду не надано право виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, то до стягнення підлягає сума у розмірі, заявлена позивачем, а саме: 579,83 грн. - інфляційних втрат та 249,36 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищенаведеного та встановлення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором № 2422 від 15.10.2008, вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 338, 18 грн. - основного боргу, 579,83 грн. - інфляційних втрат та 249,36 грн. - 3 % річних підлягають задоволенню у повному обсязі за обґрунтованими розрахунками позивача.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м Києва "Хрещатик" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 28/19, ідентифікаційний код 35534430) на користь Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (02192, м. Київ, вул. Космічна, будинок 12-А, ідентифікаційний код 04013755) суму основного боргу у розмірі 9 338 (дев'ять тисяч триста тридцять вісім) грн. 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 579 (п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 83 коп., 3 % річних у розмірі 249 (двісті сорок дев'ять) грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.2016

Суддя Пукшин Л.Г.