ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 911/2645/15

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автоальянс Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Провіта

про стягнення 243564,76 грн.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 19.11.2016;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Автоальянс Київ (позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Провіта (відповідач) про стягнення 243564,76 грн., які складаються з 142153,92 грн. заборгованості за виконані роботи, повязані з відновленням (ремонтом) пошкоджених автомобілів на підставі Договору №0-18/05-01 про співробітництво від 18.05.2011 року та підписаних гарантійних листів. Також, у звязку з простроченням відповідачем виконання наведених зобовязань, заявлено вимогу про стягнення 9545,08 грн. пені на підставі п. 5.4 Договору №0-18/05-01 про співробітництво від 18.05.2011 року; 78575,50 грн. інфляційних та 8290,26 грн. 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України. До того ж позивач просив в позові відшкодувати витрати на послуги адвоката в сумі 5000 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.08.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю з посиланням на те, що договір між сторонами не укладався і відповідач не виступав замовником здійснених ремонтних робіт, а тому у нього не виникає безпосереднього обовязку щодо їх оплати. ОСОБА_2 ж листи за відсутності укладеного Договору про співробітництво не спроможні засвідчувати виникнення у відповідача зобовязань з оплати виконаних робіт інакше, ніж в порядку, визначеному для застосування гарантії.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2015, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 та рішення господарського суду Київської області від 27.08.2015 у справі № 911/2645/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищим господарським судом зазначено, що попередніми інстанціями не зясовано, що відсутність укладеного між сторонами договору про співробітництво не виключає можливості виникнення між сторонами зобовязань, повязаних з виконанням позивачем для відповідача певних робіт та із здійсненням оплати таких робіт, за умови, що роботи виконані позивачем та прийняті відповідачем. Також не було досліджено сам факт отримання-підписання з боку відповідача гарантійних листів уповноваженою чи не уповноваженою особою, а також фактичного виконання позивачем робіт для відповідача, про які йдеться в позовній заяві.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.10.2016 прийнято справу №911/2645/15 до провадження та розгляд призначено на 14.11.2016 р. Також зобовязано сторін надати в наступне судове засідання пояснення, з урахуванням вказівок, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 04.10.2016.

Ухвалою суду від 14.11.2016 розгляд справи було відкладено на 05.12.2016.

01.12.2016 від позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до прохальної частини якої він просить стягнути з відповідача 142 153, 92 грн. основного боргу, 15 933,76 грн. інфляційних втрат, 6017,18 грн. 3% річних, а також 5000 грн. послуг на оплату адвоката.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Суд, дослідивши вказану заяву, встановив, що остання за своєю суттю є заявою про зменшення позовних вимог.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства, ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що має місце нова ціна позову 164104,86 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

02.12.2016 позивачем подані додаткові документи по справі (копія Статуту та виписки з ЄДРПОУ), а також письмові пояснення з урахуванням зазначених в постанові Вищого господарського суду України від 04.10.2016 обставин.

В свою чергу, відповідач, не забезпечив явку повноважного представника в судові засідання 14.11.2016 та 05.12.2016, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення до суду не надсилав.

Відповідно до частини 1 статті 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році»).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

У судовому засіданні 05.12.2016 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

05.12.2016 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Предметом розгляду вказаного позову є спір між сторонами про наявність факту надання чи ненадання позивачем послуг з обслуговування (ремонту) автомобілів та належного чи неналежного виконання відповідачем свого обовязку щодо оплати таких робіт.

У відповідності до матеріалів справи, згідно з нарядів-замовлень, рахунків на оплату, гарантійних листів, адресованих ТДВ «СК «Провіта» на адресу ТОВ «Автоальянс Київ», протягом 2012-2014 років позивачем були надані, а відповідачем отримані послуги з виконання відновлювальних робіт (ремонту) щодо 47 транспортних засобів та за які відповідач розрахувався в сумі 380 106, 63 грн.

При цьому, за період березень-червень 2013 року, виставлені на оплату рахунки щодо ремонту автомобілів, в повному обсязі оплачені не були, у звязку з чим позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення в загальній сумі 142153,92 грн.

В свою чергу, відповідач у раніше поданих відзивах, які містяться в матеріалах справи, факт отримання послуг та надіслання на адресу ТОВ «Автоальянс Київ» гарантійних листів заперечив та зазначив, що договір між сторонами не укладався, гарантійні листи підписані не уповноваженими особами. До того ж, саме підписання гарантійного листа, на його думку, не свідчить про наявність обовязку з відшкодування вартості ремонтних робіт, які не замовлялись, не погоджувались і не приймались відповідачем, за відсутності договірних відносин між сторонами.

Згідно ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

В даному випадку, позивач направляв відповідачу відповідний рахунок про сплату необхідної суми за відновлювальний ремонт конкретного транспортного засобу, а ТДВ «СК «Провіта» надавало ОСОБА_2 листи щодо оплати в повному обсязі вказаної в рахунках сум або в тому розмірі, які відповідач вважав за необхідне, при цьому доплату здійснювали власники пошкоджених автомобілів.

Так, як вбачається з матеріалів справи: - за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 01.03.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №00332 від 30.01.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) в сумі 15 154,62 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН035488 від 27.02. 2013 року його власниці - ОСОБА_3 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 27.02.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 12.03.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №00379 від 02.02.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) в сумі 10 517,94 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН036341 від 14.03.2013 року його власниці - ОСОБА_4 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 14.03.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 12.04.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №00769 від 28.02.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_3) в сумі 2 997,83 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом Наряді-замовленні №АН038126 від 18.04.2013 року його власниці - ОСОБА_5 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 18.04.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 03.04.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №00525 від 13.02.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_4) в сумі 27 879,83 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН035159 від 27.04.2013 року його власниці ОСОБА_6 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 27.04. 2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 18.04.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №01385 від 11.04.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_5) в сумі 3 836,65 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН039461 від 21.05.2013 року його власника ОСОБА_7 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 21.05.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 12.04.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №00949 від 07.03.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_6) в сумі 2 285,28 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН039643 від 22.05.2013 року його власника - ОСОБА_8 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 22.05.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 30.04.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №01532 від 18.04.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер 0209004) в сумі 36 160,75 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН039549 від 22.05.2013 року представника за Довіреністю його власника - Представництва управління Верховного комісара ООН про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 22.05.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 07.06.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №02206 від 27.05.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_7) в сумі 2667,06 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН041231 від 26.06.2013 року його власниці - ОСОБА_9 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 26.06.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 12.06.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №01564 від 20.04.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_8) в сумі 7 862,14 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН041490 від 30.06.2013 року його власника - ОСОБА_10 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 30.06.2013 року;

- за наданим відповідачем ОСОБА_2 листом від 19.06.2013 року про оплату ТОВ Авто альянс Київ здійснених відновлюваних робіт згідно Рахунку №01592 від 22.04.2013 року щодо автомобілю (державний реєстраційний номер НОМЕР_9) в сумі 32 792,00 грн. Прийняття робіт засвідчено особистим підписом на Наряді-замовленні №АН038084 від 31.07.2013 року його власника - ОСОБА_11 про отримання відремонтованого вказаного автомобілю 31.07.2013 року. Всього на загальну суму 142 153, 92 грн., що і становить предмет позову.

Таким чином, у відповідності до наявних в матеріалах справи документів, вбачається, що правовідносини сторін виникли на підставі господарських зобов'язань при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку, без укладеного письмового договору.

Як зазначалось вище, позиція відповідача ґрунтувалась на тому, що, по-перше, гарантійні листи не надавались та на адресу позивача взагалі не відправлялись, а по-друге, вони підписані не уповноваженими представниками, що виключає наявність зобовязань за вказаними листами.

При цьому, суд дані заперечення оцінює критично, оскільки ці твердження є суперечливими з приводу один одного, так як не направлення гарантійних листів на адресу позивача, у звязку з їх відсутністю в природі взагалі, мало б виключати факт їх підписання не уповноваженими особами з боку ТОВ «СК «Провіта».

Судом було досліджено зазначені гарантійні листи та встановлено, що вони відповідають вимогам Типової Інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, ОСОБА_8 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою КМ України від 30.11.2011р №1242, а саме: виготовлені на офіційних бланках ТДВ «СК «Провіта» та підписані уповноваженими на це особами, їх підписи завіренні відтиском круглої печатки відповідача «для документів» та зареєстровані за відповідними вихідними номерами.

У статті 199 ГК України регламентується, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та відповідними законами України.

До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто з урахуванням вищенаведених обставин, та вказівок викладених в постанові Вищого господарського суду України, судом зясовано факт наявності та підписання гарантійних листів з боку відповідача, а також існування між сторонами господарських зобовязань, за яким одна сторона позивач здійснила певні роботи, а відповідач прийняв вказані роботи та погодився із зазначеною в рахунках сумою, про що направляв на адресу ТОВ «Автоальянс Київ» гарантійні листи.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Про необхідність оплати ремонтних робіт протягом пяти банківських днів позивач надсилав відповідачу претензію від 20.04.2015 року, яка отримана відповідачем 12.05.2015, однак залишена без відповіді та задоволення.

Згідно із статтею 252 Цивільного кодексу України, термін (строк) визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. При цьому строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (частина третя статті 254 ЦК України).

Судом встановлено, що оскільки роботи виконані позивачем та прийняті відповідачем, в силу вищезазначених норм законодавства, у відповідача виник обовязок щодо сплати таких робіт, що останнім належним чином та в повному обсязі здійснено не було, а тому вимога Товариства з обмеженою відповідальністю Автоальянс Київ про стягнення з ТДВ «СК «Провіта» 142 153, 92 грн. заборгованості за виконані роботи є правомірною, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також за прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду), позивач просить стягнути з відповідача 15993,76 грн. інфляційних та 6017,18 грн. 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (за період з 15.05.2015 по 10.10.2016).

Зазначений період взято позивачем з урахуванням ст. 530 ЦК України, з моменту отримання претензії та до моменту розгляду спору.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки інфляційних втрат, 3% річних (за період з 15.05.2015 по 10.10.2016) за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон, суд дійшов висновку про те, що вони відповідають вимогам чинного законодавства та нараховані 15 933, 76 грн. інфляційних втрат та 6017,18 грн. 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки такі вимоги обґрунтовані належними та допустимими доказами та ґрунтуються на відповідних приписах чинного законодавства.

Крім того, позивач просить стягнути 5000,00 грн. адвокатських послуг, які понесені останнім у звязку з подачею позову та розглядом даної позовної заяви.

На підтвердження зазначених витрат, до позову додані копія Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 1-15 від 15.04.2015, укладеного між адвокатом ОСОБА_12 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоальянс Київ» (замовник), копії свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю №4057/10 від 27.08.2009, платіжне доручення № 23759 від 198.06.2015, в призначенні платежу якого зазначено: «послуги з надання адвокатської допомоги» в сумі 5 000,00 грн.

Склад судових витрат визначений ст. 44 ГПК України і складається з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК (п. 6.3 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України»).

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини пятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Зважаючи на вищевикладене та те, що матеріалами справи доведена вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката та враховуючи приписи ст. 49 ГПК України, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про відшкодування за рахунок відповідача витрат на послуги адвоката в сумі 5000,00 грн. підлягає задоволенню.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від субєктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів.

При цьому, з урахуванням положень ст.ст. 33,34 ГПК України, відповідачем не спростовано наведених позивачем обставин та не надано суду належних доказів, які б свідчили про зворотне, зокрема, про відсутність договірних зобовязань між сторонами та непогодження зазначених в рахунках сум, які зафіксовані в гарантійних листах.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 142 153 грн. 92 коп. основного боргу, 15 933 грн. 76 коп. інфляційних втрат, 6017 грн. 18 коп. 3% річних, 5000 грн. адвокатських послуг підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судового збору у даній справі слід зазначити наступне.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

Таким чином, судовий збір під час нового розгляду спору, за позовну заяву (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), визначається на підставі п.п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та складає 2 461, 57 грн.

Додатково суд зазначає, що ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Що стосується судового збору за розгляд апеляційної та касаційної скарг, то у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, у звязку з повним задоволенням позовних вимог суд, на підставі ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача також і судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5 359,20 гривень за розгляд апеляційної скарги та 5 846,40 гривень за подання касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85,11112 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Провіта (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна,7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоальянс Київ» (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська,5 ) 142 153 (сто сорок дві тисячі сто пятдесят три) грн. 92 коп. основного боргу, 15 933 (п'ятнадцять тисяч девятсот тридцять три) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 6017 (шість тисяч сімнадцять) грн. 18 коп. 3% річних, 5000 (пять тисяч) грн. адвокатських послуг, 2 461 (дві тисячі чотириста шістдесят одну) грн. 57 коп. судового збору за розгляд позовної заяви, 5 359 (пять тисяч триста пятдесят девять) грн. 20 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги та 5 846 (пять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 40 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 20.12.2016р.

Суддя О.В. Щоткін