ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 грудня 2016 р. Справа № 903/744/16

за позовом державної екологічної інспекції у Волинській області

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Волиньхолдінг"

про стягнення 41 722,83 грн.

Суддя Шум М. С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довір. №651/9 від 29.03.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, довір. №90/2016 від 07.12.2016р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України представникам позивача та відповідача розяснено процесуальні права та обовязки. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлено.

В судовому засіданні 20.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - державна екологічна інспекція у Волинській області звернулась до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Волиньхолдінг" в якій просить суд стягнути 41 722,83 грн. шкоди заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2016р. розгляд справи призначено на 15.11.2016р. зобовязано відповідача надати суду необхідні для розгляду справи документи.

В судових засіданнях 15.11.2016р. та 20.12.2016р. представник позивача предявлені до відповідача позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити їх повністю поклавши при цьому на приватне акціонерне товариство "Волиньхолдінг" обовязок відшкодування Державній екологічній інспекції у Волинській області понесених нею у звязку з поданням позову до суду судових витрат

Представник відповідача з приводу предявлених позовних вимог заперечив, засвідчив, що доводи позивача про відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря ПрАт "Волиньхолдинг" є необгрунтованим, оскільки в товариства був наявний дозвіл, що відображено в численних актах перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області попередніх років, а саме: 2012р., 12013р., 2014р. та 2015р.

Додатково листом від 09.12.2016р. за вх.№01-66/193/16 на адресу суду від ПрАТ "Волиньхолдінг" надійшла заява про застосування строків позовної давності у справі.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноважених представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

Державною екологічною інспекцією у Волинській області в період з 29.03.2016р. по 15.03.2016р. проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря ПрАТ "Волиньхолдинг" відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Волинській області від 23.02.2016р. № 46 та направлення від 25.03.2016р. №198.

За результатами перевірки складено уніфікований акт від 15.04.2016р., в якому зафіксовано, що ПрАТ "Волиньхолдинг" здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення без відповідного дозволу на викиди, що є порушенням ст. 11 Закону України "Про атмосферне повітря" .

Приписом Державної екологічної інспекції у Волинській області №000030 від 22.04.2016р. визначено дії, які необхідно вчинити для усунення порушень екологічного законодавства, зокрема, п. 1 припису зобовязано ПраТ "Волиньхолдинг" до 22.05.2016р. отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів, які знаходяться на фабриці з виробництва харчових продуктів ПрАТ" Волиньхолдинг"(Волинська обл., Луцький р-он, с. Смолигів, вул. Лісова, 3).

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку збитків, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів ПрАТ "Волиньхолдинг" за період з 18.04.2011р. по 02.09.2015р. вбачається, що розрахунок збитків здійснено відповідно до положень Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008р. №639 .

Згідно з проведеним розрахунком позивачем нараховано 41 722,83 грн. збитків за період з 18.04.2011р. по 02.09.2015р.

Відносини у галузі навколишнього природного середовища в Україні регулюються Конституцією України, міжнародними угодами України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 6 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов'язком держави.

Відповідно до пункту "з" статті 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органів на місцях належить подання позовів про відшкодування збитків заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Органом, який уповноважений державою здійснювати контроль за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища є, у т.ч. Державна екологічна інспекція у Волинській області.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, серед іншого, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Частина 5 статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" закріплює, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 302 (надалі Порядок).

Пунктом 2 цього Порядку визначено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб'єкту господарювання - власнику стаціонарного джерела викиду, з якого надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.

За нормами статті 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади віднесено до переліку видів порушень законодавства в галузі охорони атмосферного повітря.

Згідно статей 33, 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, несуть відповідальність згідно з законом. Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб) встановлюється Методикою, що затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 р. N 639 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 р. за N 48/16064 (надалі - Методика).

Водночас суд звертає увагу на те, що відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності (вх.№44890/16 від 09.12.2016р.)

Відповідно до п.п. 1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що починаючи з 2011 року, щорічно, Державна екологічна інспекція у Волинській області проводила перевірку з дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища ПрАТ «Волиньхолдінг», що підтверджується наступними актами:

- Акт перевірки дотримання вимог законодавства про охорону навколи природного середовища ВАТ «Волиньхолдінг» від 23.11.11 (проведена на т наказу від 07.11.11 за № 232);

- Акт перевірки дотримання вимог законодавства про охорону навколи природного середовища ПрАТ «Волиньхолдінг» від 29.08.12 (проведена на наказу від 03.08.12 за № 250)]

- Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо пово, відходами та небезпечними хімічними речовинами ПрАТ "Волиньхолдинг" проведеної в період з 25.06.13 по 27.06.13 (проведена на підставі наказу від 24.03.13р. за № 193);

- Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо пово, відходами та небезпечними хімічними речовинами ПрАТ "Волиньхьхолдинг" проведеної в період з 13.02.14 по 26.02.14 (проведена на підставі наказу від 08.01.14р. за № 1).

Тобто, починаючи з 2011 року Інспекцією досліджувалось в тому числі питання щодо дотримання відповідачем вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, зокрема наявності та чинності дозволу на викиди забруднюючих речовин атмосферного повітря (по с. Смолигів, Луцького району) за №-1, терміном дії до 06.04.2015р.

Жодних порушень вимог законодавства про охорону атмосферного повітря за ПрАТ "Волиньхолдинг" Державна екологічна інспекція у Волинській області в період з 2011 по 2014 не зафіксувала.

Відповідно до п. 1.9 роз`яснень Вищого господарського суду України за №02-5/744 від 27.06.2001р. "про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з застосуванням законодавства про охорону навколишнього природнього середовища" перебіг строку позовної давності у спорах, повязаних із стягненням завданої природі шкоди, починається з дня, коли цей акт відповідно до вимог мав бути складений, тобто з 23.11.2011р.

Згідно з частиною другою - четвертою статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із відмітки уповноваженої особи суду про отримання позовних матеріалів, позовну заяву позивачем подано до господарського суду Волинської області 10.10.2016 р. . Відтак заява подана до суду після спливу трирічного строку позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 256, 257, 269 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

23.12.2016

Суддя М. С. Шум