КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа№ 910/28828/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2016

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві

у справі №910/28828/15 (Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалрембуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення 336 339 грн. 48 коп

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача(заявника): Миронюк І.В., довіреність б/н від 20.10.2016

від третьої особи: не з'явились

від ВДВС: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 у справі № 910/28828/15, яке набрало законної сили 12.01.2016, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалрембуд» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» грошові кошти у розмірі 336 339,48 грн та судовий збір у розмірі 5045,09 грн.

На виконання рішення суду наказу Господарським судом міста Києва видано наказ від 12.01.2016 у справі № 910/22828/15.

21.06.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» надійшла скарга на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник (боржник) просить суд визнати недійсними постанову про арешт коштів боржника від 06.06.2016 ВП№50113285 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.06.2016 ВП№50113285.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 припинено провадження в частині розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» про визнання недійсною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50113285 від 06.06.2016 та в частині розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» про визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП № 50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунку № 8717, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк». Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» в частині визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП №50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк».

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач (боржник), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 та задовольнити подану ним скаргу на дії ВДВС, визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника ВП № 50113285 ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві в частині накладення арешту рахунку Фонду фінансування будівництва № 8717 та 8717 відкритого в АТ «УКРЕКСІМБАНК».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» поновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на ухвалу Господарського суду міста Києва 25.10.2016 у справі №910/28828/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено до розгляду на 21.12.2016.

У судовому засіданні 21.12.2016 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 та задовольнити подану ним скаргу на дії ВДВС, визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника ВП № 50113285 ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві в частині накладення арешту на рахунок Фонду фінансування будівництва № 8717 та 8717 відкритого в АТ «УКРЕКСІМБАНК».

У судове засідання 21.12.2016 представники позивача, третьої особи та ВДВС у справі не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином у порядку, передбаченому ст. 98, 64 ГПК України. Про причини неявки не повідомили.

Беручи до уваги належне повідомлення учасників процесу про розгляд апеляційної скарги, закінчення строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановлених ст. 102 ГПК України, відсутність заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відділу Державної виконавчої служби, позивача та третьої особи, за наявними в ній матеріалами, так як їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права при винесені оскаржуваної судової ухвали, вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, що діяла на момент винесення спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що 11.02.2016 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві (який в подальшому перейменоване на Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№50113285 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 у справі № 910/22828/15, яким наказано стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалрембуд» грошові кошти у розмірі 336339 грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 5045 грн. 09 коп.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Судом встановлено, що 06.06.2016 державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016, якою накладено арешт на все майно , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору - 376 023,02 грн.

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник (боржник) просив визнати недійсною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016, оскільки майно Фонду фінансування будівництва, яке передано інвесторами будівництва (довірителями) управителю фонду (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»), не належить фонду (скаржнику) та передане йому в управління з метою реалізації мети створення фонду. При цьому, таке майно не може використовуватися не за цільовим призначенням, визначеним у договорі управління майном, та фонд не може відповідати за своїми зобов'язаннями вказаним майном.

25.10.2016 в суді першої інстанції представник скаржника (боржника) подав заяву, в якій вказав про відмову від скарги в частині визнання недійсною (оскарження) постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016 (а.с. 77 том 3).

Відповідно до частини 1, 2 статті 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Частиною 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Нормами пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши повноваження представника скаржника (боржника) на відмову від скарги, а також встановивши, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, місцевий господарський суд правомірно прийняв відмову скаржника від скарги в частині вимог щодо визнання недійсною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№50113285 від 06.06.2016, у зв'язку із чим припинив провадження щодо розгляду скарги в частині вказаних вимог.

Також, у поданій до суду скарзі скаржник просив визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника від 06.06.2016 ВП№50113285 з тих підстав, що грошові кошти Фонду фінансування будівництва, які передані інвесторами будівництва (довірителями) управителю фонду (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»), не належать фонду (скаржнику) та передані йому в управління з метою реалізації мети створення фонду. При цьому, такі грошові кошти не можуть використовуватися не за цільовим призначенням, визначеним у договорі управління майном, та фонд не може відповідати за своїми зобов'язаннями грошовими коштами, переданими йому довірителями фонду. У письмових поясненнях, скаржник (боржник) зазначив, що таким рахунком, на якому містяться грошові кошти довірителів фонду, та на які було накладено арешт постановою про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016, є рахунок № 8717, відкритий в АТ «Укрексімбанк».

У поданій 25.10.2016 заяві (а.с.77 том 3), скаржник зазначив, що відмовляється від оскарження у повному обсязі постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 та зазначив, що оскаржує вказану постанову лише в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк».

Як вбачається з оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016, державним виконавцем було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк»; № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк»; № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк»; № 26045950, відкритому в ПАТ «ПУМБ»; № 02, відкритому в АБ «Укргазбанк»; № 04, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 03, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 07, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 06, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 0945, відкритому в ПАТ «Укрсоцбанк»; № 26509731, відкритому в ПАТ «ПУМБ»; № 26502772, відкритому в ПАТ «ПУМБ»; № 711, відкритому в ПАТ «Комерційний банк «Даніель»; № 5646, відкритому в ПАТ «Радикал Банк» та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс».

З огляду на подану скаржником відмову від скарги в частині вимог щодо визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках, вказаних державним виконавцем в оскаржуваній постанові, окрім в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк», місцевий господарський суд правомірно припинив провадження щодо розгляду скарги в частині вказаних вимог.

Таким чином, на розгляді у суді першої інстанції залишились вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» в частині оскарження постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 лише в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № 8717, відкритому в АТ «Укрексімбанк».

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель - це фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом; фінансування будівництва - використання управителем отриманих в управління коштів на проведення проектно-вишукувальних робіт та спорудження об'єктів будівництва за умовами договору; фонд фінансування будівництва - кошти, передані управителю ФФБ в управління, які використані чи будуть використані управителем у майбутньому на умовах Правил фонду та договорів про участь у ФФБ.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктами управління майном у системі фінансово-кредитних механізмів є ФФБ (фонд фінансування будівництва) та ФОН (фонд операцій з нерухомістю).

У ст. 6 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що об'єкт управління майном знаходиться в довірчій власності управителя. Управитель є довірчим власником отриманого ним в управління майна. Управитель здійснює управління майном відповідно до Правил фонду та договору управління майном. Майно, набуте управителем у результаті управління, включається до складу отриманого в управління майна. Кошти учасників фондів отримані управителем в управління, відокремлюються від іншого майна управителя, а також від коштів інших фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що управитель при реалізації права довірчої власності не може відповідати за своїми боргами активами фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель не може використовувати отримане в управління майно не за цільовим призначенням, визначеним у договорі управління майном.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель, який не є банківською установою, відкриває в обраному ним банку на своє ім'я окремий поточний рахунок, який є рахунком фонду. Рахунки ФФБ управитель використовує для: обліку залучених в управління коштів; здійснення розрахунків за операціями з управління ФФБ; зберігання оперативного резерву, сформованого за рахунок залучених в управління коштів. Облік коштів, внесених довірителями до ФФБ, а також облік коштів, спрямованих управителем з ФФБ на фінансування будівництва, управитель здійснює відокремлено від іншого майна управителя, а також від інших ФФБ.

Відповідно до ч. 15 ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» залучені до ФФБ кошти використовуються управителем на умовах договору про участь у ФФБ у порядку, визначеному Правилами ФФБ.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З системного аналізу вищенаведених приписів законодавства колегія суддів зазначає, що арешт може бути накладено виключно на грошові кошти, які належать боржнику на праві власності, тоді як, відповідно до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», грошові кошти, що передані інвесторами будівництва (довірителями) до фонду фінансування будівництва, не є власністю фонду, а перебувають в управлінні фонду з метою реалізації мети створення фонду.

При цьому, як свідчать матеріали справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» є управителем Фонду фінансування будівництва виду А частини житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями обслуговування та паркінгами на перетині вулиць Ернста та Пулюя у Солом'янському районі міста Києва (копії відповідних договорів про участь у Фонді фінансування будівництва долучено скаржником до матеріалів справи).

11.10.2016 скаржником (боржником) долучено до матеріалів скарги копію довідки вих. № 153-10/126 від 23.03.2016 (а.с. 45 том 3), виданої Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк», з якої вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» відкрито рахунок № 8717/980 (Фонд фінансування будівництва виду А частини житлового комплексу: будинку № 2, секції 1 та 2, будинку № 1, секції 1 та 2, підземного паркінгу та приміщень соціально-побутового призначення за будівельною адресою: перетин вулиць Ернста та Пулюя у Солом'янському районі міста Києва).

Крім того, скаржником (боржником) долучено до матеріалів скарги копії банківських виписок з рахунку № 8717/980 (а.с.46-49 том 3) про внесення довірителями Фонду грошових коштів (інвестування) у довірче управління фонду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що скаржник оскаржує постанову державного виконавця ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № 8717 (відповідно до поданих скаржником уточнень та заяви про відмову від скарги), який відповідно до поданої скаржником банківської виписки, не є рахунком, що використовується скаржником (боржником) для внесення довірителями фонду грошових коштів до Фонду фінансування будівництва, зокрема, у банківській виписці відсутня інформація щодо передачі (сплати) довірителями фонду у довірче управління скаржнику (боржнику) будь-яких грошових коштів.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що рахунок № 8717, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк», використовується скаржником (боржником) для внесення довірителями фонду грошових коштів до Фонду фінансування будівництва, зокрема договорів про участь у Фонді фінансового будівництва із зазначенням вказаного рахунку, банківської довідки, що вказаний рахунок використовується для вказаних цілей, скаржником (боржником) суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Господарським судом міста Києва правомірно зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» не доведено належними та допустимими доказами, що грошові кошти, які містяться на рахунку № 8717, відкритому скаржником в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк», та на які постановою про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 було накладено арешт, є грошовими коштами, переданими довірителями фонду (інвесторами будівництва) в управління скаржнику (боржнику) з метою реалізації мети створення фонду та не є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс», в той час як наявними матеріалами справи підтверджується, що таким рахунком є рахунок № 8717/980.

Отже, висновки Господарського суду міста Києва про відсутність підстав для задоволення скарги на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві та визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника ВП№50113285 від 06.06.2016 в частині накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку № 8717, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк», є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Статтею 121-2 ГПК України унормовано, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. За результатами розгляду скарги виноситься відповідна ухвала.

Наведене свідчить, що під час прийняття оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дотримався вимог чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду міста Києва 25.10.2016 у справі №910/28828/15 відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст.86, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 , 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Конгрес Ріал Істейт Фінанс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 у справі №910/28828/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 у справі №910/28828/15 залишити без змін.

3. Справу №910/28828/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко