РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016Справа №910/19368/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новострой -Люкс"

До Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича

Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ"

Про стягнення 10 368,16 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Бутенко Д.В. (відеоконференція м. Херсон)

від відповідача1: не з'явився

від відповідача2: не з'явився

Суть спору:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Новострой -Люкс" (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач1), Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" (далі-відповдіач2) про стягнення 10 368,16 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем2 не виконуються умови кредитного договору №35329956 від 15.12.2015р.

Ухвалою суду від 26.10.2016р. порушено провадження у справі № 910/19368/16 та призначено розгляд на 11.11.2016 р.

08.11.2016 року позивач подав через канцелярію суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Суд задовольнив клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у зв'язку з чим суд проводить судове засідання у режимі відеоконференції з господарським судом Херсонської області.

11.11.2016р. відповідач2 подав через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

11.11.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача1 у судове засідання не з'явився, про причини відсутності суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача2 у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд вирішив задовольнити клопотання відповідача та відкласти судовий розгляд справи.

Ухвалою від 11.11.2016 розгляд справи відкладено на 25.11.2016.

В судове засідання 25.11.2016 представника позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явився.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представників відповідачів.

Ухвалою суду від 25.11.2016 відкладено розгляд справи на 16.12.2016.

В судове засідання 16.12.2016 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 16.12.2016, не з'явився, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від

Відповідно до абз. 1 підпункту 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в судовому засіданні 16.12.2016 судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.12.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.12.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 між позивачем, як повіреним та відповідачем, як довірителем було укладено Договір доручення №35329956, відповідно до умов якого повірений зобов'язується вчинити від імені та за рахунок довірителя вказані нижче юридичні дії (далі- доручення), з метою укладення довірителем договорів з фізичними особами, що мають намір отримати споживчі кредити (надалі - продукт) у довірителя (далі - клієнт (-и)):

1.1.1. пошук та залучення клієнтів, з наданням останнім консультацій про умови та порядок оформлення продукту, його переваги, орієнтовну сукупну вартість та порядок отримання;

1.1.2. проведення попереднього аналізу поданої клієнтами інформації та чинності документів клієнтів, встановлення особи та перевірка документів клієнта (ідентифікація, верифікація та вивчення Клієнтів здійснюється відповідно до вимог Довірителя);

1.1.3. отримання від Клієнтів інформації, необхідної довірителю для прийняття

останнім рішення щодо можливості оформлення продукту та передача її довірителю (надалі - заявки) в електронному вигляді за допомогою спеціалізованого інформаційного ресурсу довірителя «StartCredit» (далі - Ресурс);

1.1.4. оформлення, в т.ч. підписання уповноваженою особою повіреного, пакету документів необхідних для оформлення продукту відповідно до правил та вимог довірителя, що викладені в даному договорі (перелік документів та порядок їх оформлення викладені у додатку №1 до Договору, перелік документів є вичерпним), далі - пакет документів (здійснюється виключно після отримання позитивного рішення довірителя та у повній відповідності з умовами такого рішення), з наступною їх передачею для заповнення та підписання клієнту;

1.1.5. здійснення перевірки комплектності, правильності оформлення пакетів документів та відповідності іншим вимогам довірителя;

1.1.6. Здійснювати збір документів, необхідних для укладення договорів страхування з клієнтами довірителем;

1.1.7. Передача документів довірителю у строки та порядку, визначеному договором;

1.1.8. інші дії в межах та в порядку, визначеному цим Договором, в т.ч. додатками до Договору (далі - Доручення).

Відповідно до п. 1.2 сторони домовились, що за виконання повіреним доручення, вказаного в п. 1.1 Договору та виданій в рамках Договору довіреності, зразок якої зазначений в Додатку №2 до Договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в порядку, розмірі та строки, погоджені сторонами у Договорі.

Відносини між довірителем та клієнтами щодо оформлених продуктів регулюються договорами про надання споживчих кредитів, що укладаються шляхом надання відповідної пропозиції (оферти) клієнтом довірителю та її прийняття (акцептом) довірителем на умовах встановлених в пропозиції. (п.1.5 Договору)

Відповідно до п. 2.2.3 Договору, довіритель зобов'язаний здійснювати перерахунок коштів за реквізитами вказаними клієнтами у їх пропозиції (оферти), адресований довірителю в строк не пізніше 2 (двох) банківських днів з дня оформлення продукту та набуття таким продуктом статусу «Видані кошти» на ресурсі.

Згідно п. 2.4.17 Договору повірений зобов'язаний в повному обсязі зарахувати прийнятий від клієнта початковий внесок в оплату товару (-ів) та своєчасно передавати клієнту товар.

Позивач зазначає , що 20.05.2016 довірителем на виконання доручення повіреного було оформлено пакет документів для видачі кредитних коштів у сумі 10368,16 грн. ОСОБА_3 (згідно кредитного договору №200533957 від 20.05.2016 р. та Договору страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський» №NSK200533957 від 20.05.2016 р.)

Так, на виконання договірних відносин встановлених між повіреним та довірителем, 20.05.2016 року повіреним було відвантажено на користь ОСОБА_4 товари на суму 10368,16 грн. за рахунок кредитних коштів.

Позивач зазначив, що виконав зобов'язання за Договором належним чином, тоді як відповідачем у визначений договором термін грошові кошти у сумі 10368,16 грн. на рахунок нашого позивача не перераховано.

11.06.2016 ТОВ «Новострой-Люкс» з метою врегулювання спору, звернулось до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення Тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 претензію щодо виконання з боку ПАТ «Банк Михайлівський» обов'язку зі сплати вказаного вище боргу.

17.06.2016 вказану претензію було отримано.

Позивач зазначив, що станом на день розгляду справи відповіді на претензію не отримано.

Відповідач в судове засідання не з'явився, докази на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не подав та не надіслав.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.09.2016 було призначено уповноважену особу на ліквідацію банку Волкову О.Ю.

Інформація про ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) , крім того там зазначено, що вимоги кредиторів ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування оголошення про ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» в газеті «Голос України» № 132 (6386) від 16 липня 2016 року.

Кредиторські вимоги приймаються за адресою: пров. Рильський, буд. 10-12/3, м. Київ, 01001.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація Відповідача (Банку). Відповідач також перебував на стадії ліквідації станом на день звернення позивачем із позовною заявою до суду.

Судом встановлено, що між сторонами склалися зобов'язальні відносини на підставі Договору доручення №35329956, які носять майново-грошовий характер, в зв'язку із чим позивач виступає кредитором за майновою вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 у справі №910/9232/14

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах, тому у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вказаного Закону є спеціальними, а Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час ліквідації банку Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації Банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Зазначене є підставою для відмови у даному позові про стягнення з Банку суми заборгованості за надані послуги за Договором доручення.

Згідно з статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Kеруючись ст. 44, ст. 49, ст. 75 ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.12.2016

Суддя Мельник В.І.