ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Справа № 914/2510/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т. Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання І.О.Борщ

за участі представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_2

від місцевої прокуратури №2 - ОСОБА_3

від позивача ОСОБА_4 (представник за довіреністю)

від відповідача не зявився

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області від 29.11.2016 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року (суддя Березяк Н.Є)

у справі за № 914/2510/16

за позовом: керівника Львівської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: ТОВ Каньйон, м. Львів

про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобовязання повернути земельну ділянку привівши її у попередній стан шляхом знесення обєктів самочинного будівництва, що на ній розташовані

В С Т А Н О В И В:

ухвалою господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року зупинено провадження у справі № 914/2510/16 відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України до вирішення і набрання судовим рішенням у справі № 466/8858/16-а Шевченківського районного суду м. Львова законної сили. Зобовязано сторін надати господарському суду Львівської області рішення у справі № 466/8858/16-а Шевченківським районним судом м. Львова, після набрання ним законної сили в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Господарський суд Львівської області мотивував свою ухвалу неможливістю розгляду справи № 914/2510/16 в частині вимог про зобовязання повернути земельну ділянку на вул. Т.Шевченка,307-а у м.Львові, привівши її у попередній стан шляхом знесення обєктів самочинного будівництва, що на ній розташовані, оскільки саме в адміністративній справі № 466/8858/16-а обставини за позовом інспекції архітектурно-будівельного контролю у м.Львові до ТзОВ Каньйон за участю третьої особи Львівської міської ради про знесення самочинно збудованого обєкта - багатоквартирного житлового будинку по вул.. Шевченка,307 а у м. Львові з компенсацією витрат, повязаних із знесенням цього обєкта за рахунок ТзОВ Каньйон буде встановлено про наявність чи відсутність підстав для знесення збудованого відповідачем обєкту, що розташований на спірній земельній ділянці.

В апеляційній скарзі прокуратура Львівської області просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року про зупинення провадження у справі №914/2510/16 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокуратура зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права і дійшов невірного висновку щодо необхідності зупинення провадження у справі, оскільки господарським судом чітко не визначено, яким чином зясування обставин у ході розгляду справи № 466/8858/16-а унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у справі №914/2510/16, та яким чином встановлені в іншій справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторонами обгрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи з предмету, підстав позову та з урахуванням презумпції правомірності правочину.

В судове засідання 20.12.2016 року зявились представники прокуратури та Львівської міської ради. Всі присутні учасники судового процесу підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі заступника прокурора Львівської області від 29.11.2016 року та просили скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року.

Розглянувши наявні в справі докази, давши оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року у справі №914/2510/16 з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року зупинено провадження у справі № 914/2510/16 до вирішення і набрання судовим рішенням у справі № 466/8858/16-а Шевченківського районного суду м. Львова законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов'язаний зупинити провадження у справі. За змістом вказаної для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування ч. 1 ст. 79 ГПК України.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги щодо змісту ухвали у разі, якщо господарський спір не вирішується по суті; зокрема, ухвала має містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство, висновок з розглянутого питання.

Отже, ухвала про зупинення провадження у справі повинна відповідати вимогам, передбаченим статтею 86 вказаного Кодексу, а також містити викладення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

З огляду на викладене та приписи ст. 86 ГПК України щодо змісту ухвали господарського суду, ухвала суду про зупинення провадження повинна містити обґрунтування наявності обставин, що відповідно до ст. 79 ГПК України зумовлюють зупинення провадження у справі.

Зокрема, необхідно з'ясувати які саме обставини у ході розгляду іншої справи унеможливлюють розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, зазначити, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмета, підстав позову.

Судом встановлено, що господарським судом Львівської області в своїй ухвалі від 21.11.2016 року, як на підставу для зупинення провадження у справі №914/2510/16 зазначено те, що саме в адміністративній справі № 466/8858/16-а буде встановлено про наявність чи відсутність підстав для знесення збудованого відповідачем обєкту, що розташований на спірній земельній ділянці.

Проте, як вбачається з матеріалів справи,

предметом позову у №914/2510/16 за позовом керівника Львівської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Львівської міської ради є 1) розірвання договору оренди земельної ділянки; 2) зобовязання повернути земельну ділянку привівши її у попередній стан шляхом знесення обєктів самочинного будівництва, що на ній розташовані.

предметом позову у справі № 466/8858/16-а за позовом інспекції архітектурно-будівельного контролю у м.Львові є знесення самочинно збудованого обєкта-багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 307а в м. Львові з компенсацією витрат, повязаних з знесенням цього обєкта за рахунок ТзОВ «Каньйон.

При цьому, заявлена у даній справі позовна вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивована посиланням на порушення договірних зобовязань, а саме використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, що є підставою для його розірвання з ініціативи орендодавця.

Позовна вимога про зобовязання повернути земельну ділянку привівши її у попередній стан шляхом знесення обєктів самочинного будівництва, що на ній розташовані є похідною від першої позовної вимоги і не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності підстав для знесення збудованого відповідачем обєкту, що розташований на спірній земельній ділянці.

Судом першої інстанції не визначено, зясування яких саме обставин під час розгляду справи № 466/8858/16-а унеможливлює розгляд позовних вимог у справі №914/2510/16, не зазначено які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні справи №914/2510/16 та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів , якими сторони обгрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості самостійно здійснити розгляд справи по суті заявлених позовних вимог у справі №914/2510/16, а тому вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі №914/2510/16 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 466/8858/16-а, що розглядається Шевченківським районним судом м. Львова.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Отже, зупинення провадження у справі № 914/2510/16 за відсутністю достатніх підстав є порушенням розумних строків тривалості судового провадження, що може вважатися порушенням права на справедливий і публічний розгляд справи в суді.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа №914/2510/16 направленню до господарського суду Львівської області для розгляду по суті.

Відповідно до п.4.8 Постанови Пленуму ВГС України №7 від 21.02.13 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Таким чином, розподіл сум судового збору, які підлягали сплаті під час подання апеляційної скарги належить розподілити місцевому господарському суду за результатами розгляду спору відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 79, 99,101,102, п.2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області від 29.11.2016 року

- задоволити.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року у справі №914/2510/16 скасувати.

Матеріали справи № 914/2510/16 направити для розгляду по суті до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено 26.12.2016 року

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя О.Л. Мирутенко