ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Справа № 907/24/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль вих.№140-516/4120 від 06.10.16р.

на рішення господарського суду Закарпатської області

від 27.09.2016 року у справі № 907/24/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Закарпатнафтопродукт-Мукачево, м. Мукачево

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Оптсервісойл, м. Мукачево,

про визнання недійсним договору поруки №12/01-03-3/100-Р від 07.05.2015р.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача: ОСОБА_4,

від третьої особи: не з'явився.

Учасникам процесу розяснено їх права та обовязки, передбачені ст. ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У судовому засіданні 19.12.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

27.09.2016 року господарським судом Закарпатської області (суддя Карпинець В.І.) у справі № 907/24/16 прийнято рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Закарпатнафтопродукт - Мукачево задоволено, визнано недійсним договір поруки №12/01-03-3/100-Р від 07.05.2015р., укладений між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 Аваль та Публічним акціонерним товариством Закарпатнафтопродукт-Мукачево, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь Публічного акціонерного товариства Закарпатнафтопродукт-Мукачево 1 378,00 грн. у відшкодування витрат по сплаченому судовому збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 Аваль оскаржило його у апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу (вх.№01-05/4891/16 від 17.10.2016 року). Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги та не враховано того, що підписант договору поруки діяв у межах повноважень, наданих йому товариством, оскільки Наглядовою радою товариства було уповноважено представника на укладення договору поруки з метою забезпечення виконання кредитного договору (тіло кредиту 80 000 000 грн., строк виконання 31.12.2015р., відсотки 27% річних) та на укладення інших відповідних договорів, додаткових угод, самостійно узгодивши всі умови цих договорів; згідно з пп.23 п.4.2.3 Статуту позивача до виключної компетенції Наглядової ради належить прийняття рішення щодо укладення від імені ВАТ договорів (правочинів), взяття ВАТ будь-яких інших зобовязань, що перевищує суму еквівалентну 2 000 000,00 дол. США по офіційному курсу НБУ на дату укладення таких договорів (правочинів), а також видачу довіреностей члену правління або іншій особі на підписання таких договорів (правочинів); укладенням додаткової угоди до договору поруки товариством здійснено наступне схвалення правочину; вартість оскаржуваного договору поруки становить 12,05% від загальної вартості активів позивача. Відтак, апелянт просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 27.09.2016 року у справі № 907/24/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП Документообіг господарських судів, 17.10.2016 року справу за № 907/24/16 розподілено до розгляду головуючому судді - Желіку М.Б., суддям Костів Т.С., Марко Р.І.

19.10.2016 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження, розгляд апеляційної скарги з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03.11.2016 року призначено на 14.11.2016 року.

Ухвалами суду від 14.11.2016 року, від 30.11.2016 року, від 14.12.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, зазначених у вищенаведених ухвалах.

09.11.2016 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

14.11.2016 року на адресу суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити рішення місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

14.11.2016 року представником відповідача подано клопотання про долучення матеріалів судової практики.

16.11.2016 року представником позивача подано клопотання про долучення належним чином завіреної копії Статуту товариства.

У судове засідання 19.12.2016 року зявилися представники позивача та відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань не подавав. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за участю представників сторін, що зявилися в судове засідання, та за наявними у матеріалах справи документами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню у звязку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 Аваль (надалі кредитор, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Оптсервісойл (надалі позичальник, третя особа) укладено кредитний договір №010/01-03-3/084-С. Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитор зобовязується надати кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 80 000 000,00 гривень, а позичальник зобовязується використати його за цільовим призначенням, виконати усі обовязки, що витікають із умов договору, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредиту відповідно до умов договору. Кінцевий термін погашення кредиту - 31.12.2015р. (п.1.2).

Згідно з п. 2.1. кредитного договору плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 27% річних.

Додатковою угодою №010/01-03-3/084-С/2 від 19.06.2015р. до кредитного договору передбачено, що плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 25% річних.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 Аваль в особі виконавчого директора ОСОБА_5, укладено з Публічним акціонерним товариством Закарпатнафтопродукт - Мукачево в особі т.в.о. голови Правління ОСОБА_6, який діє на підставі статуту, протоколу засідання наглядової ради ПАТ Закарпатнафтопродукт Мукачево №04/15 від 07.05.2015р. та довіреності від 07.05.2015р., договір поруки №12/01-03-3/100-Р від 07.05.2015р. (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобовязується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобовязаний:

- повернути кредит у розмірі 80 000 000,00 гривень;

- сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 27% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором;

- сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором;

- сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки кредитора, повязані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Додатковою угодою №12/01-03-3/100-Р/1 від 19.06.2015р. до договору поруки №12/01-03-3/100-Р від 07.05.2015р., підписаною представниками сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_5, сторонами було внесено зміни у п.1.1.2 щодо зменшення розміру процентів, а саме до 25%.

Позивач, посилаючись на норми ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, стверджує, що вказаний договір поруки повинен бути визнаний недійсним, оскільки є правочином на суму, що перевищує 25% від 377 311 000 грн. і відповідно міг вчинятися лише за згодою Загальних зборів акціонерів, а у даному випадку таке рішення зборів відсутнє. Не відбулося і наступного схвалення Загальними зборами акціонерів договору поруки, а рішення Загальних зборів товариства №15 від 17.04.2014 року про попереднє схвалення значних правочинів на оспорюваний договір поруки не поширюється, оскільки до дня його вчинення минуло більше одного року.

Як зазначено в ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Надаючи правову оцінку твердженням позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Значним правочином згідно з Законом України «Про акціонерні товариства» є правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності (п.4 ч.1 ст.2).

До виключної компетенції загальних зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства (п.22 ч.2 ст.33 Закону України «Про акціонерні товариства»). Повноваження з вирішення питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів, не можуть бути передані іншим органам товариства (ч.3 ст.33 Закону України «Про акціонерні товариства»).

До виключної компетенції наглядової ради належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених частиною першою статті 70 цього Закону (п.18 ч.2 ст.52 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.70 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Статутом ПАТ Закарпатнафтопродукт-Мукачево в редакції від 19.06.2012 року (пп.18 п.4.2.3) передбачено, що до виключної компетенції Наглядової ради належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених законом, а також видача довіреності члену Правління або іншій особі на підписання таких договорів (правочинів), прийняття рішення про укладення від імені товариства договорів (правочинів) про відчуження, придбання, заставу, оренду нерухомого майна, земельних ділянок та транспортних засобів, а також видачі довіреності члену Правління або іншій особі на підписання таких договорів (правочинів).

Згідно з пп.22 п.4.1.3 Статуту до виключної компетенції Загальних зборів товариства належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Однак, за договором поруки відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником за те, що не було виконане останнім. Отже, порука є способом забезпечення виконання зобовязання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю.

Вказаної позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 05 жовтня 2016 року №3-1031гс16, в ухвалах від 24.02.2010 року, 19.12.2007 року, Вищий господарський суд України у постанові від 04.03.2015 року у справі №910/22402/13, у постанові від 04.05.2016 року у справі №910/29382/14.

Виходячи з наведеного, застосування до оспорюваного у даній справі договору поруки положень Закону України "Про акціонерні товариства", зокрема, ст. 70, яка регулює порядок вчинення акціонерним товариством значних правочинів, не є правомірним, бо договір поруки, відповідно до вказаної вище позиції, не є значним правочином, оскільки не спрямований на розпорядження майном, яке належить поручителю. Відтак, для укладення договору поруки не можуть застосовуватись положення пп.18 п.4.2.3 і пп.22 п.4.1.3 Статуту Публічного акціонерного товариства Закарпатнафтопродукт-Мукачево.

Згідно зі ст.11128 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно, судом першої інстанції зроблено правильні висновки про необгрунтованість позову про визнання договору поруки недійсним з підстав ч.1 ст. 203 ЦК України. У звязку з наведеним, заперечення позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, є безпідставними та не спростовують відповідних висновків місцевого суду.

Разом з тим суд першої інстанції прийшов до висновку, що в.о. голови Правління ПАТ Закарпатнафтопродукт-Мукачево ОСОБА_6 уклав спірний договір №12/01-03-3/100-Р від 07.05.2015р. з перевищенням наданих йому повноважень відповідно до протоколу Наглядової ради №04/15 від 07.05.2015р. та довіреності від 07.05.2015р., оскільки у нього були відсутні повноваження в частині забезпечених зобовязань за кредитним договором №010/01-03-3/084-С від 07.05.2015р., що виникнуть у майбутньому (комісії, пені, штрафів, відшкодування витрат та збитків).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду та щодо підстав застосування ч.2 ст. 203 ЦК України зазначає наступне.

Як вбачається з протоколу №1/15 засідання Наглядової ради ПАТ Закарпатнафтопродукт-Мукачево від 12.02.2015 року, було вирішено обрати тимчасово виконуючим обовязки голови Правління ОСОБА_6 з 13.02.2015 року. Згідно з наказом №57-ОС від 13.02.2015 року ОСОБА_6 з 13.02.2015 року приступив до виконання виконуючого обовязки голови Правління.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно зі Статутом Публічного акціонерного товариства Закарпатнафтопродукт-Мукачево в редакції, затвердженій рішенням Загальних зборів акціонерів, оформлених протоколом № 13 від 26.04.2012 року, а саме пп.23 п.4.2.3 Статуту позивача до виключної компетенції Наглядової ради належить прийняття рішення щодо укладення від імені ВАТ договорів (правочинів), взяття ВАТ будь-яких інших зобовязань, що перевищує суму еквівалентну 2 000 000,00 дол. США по офіційному курсу НБУ на дату укладення таких договорів (правочинів), а також видачу довіреностей члену правління або іншій особі на підписання таких договорів (правочинів).

Предметом договору поруки від 07.05.2015 року згідно з 1.1 договору є повернення кредиту у розмірі 80 000 000 грн., сплати процентів за користування кредитом, сплати комісії, сплати пені, штрафів. Офіційний курс гривні щодо іноземних валют, у даному випадку долара США, встановлений Національним банком України станом на 07.05.2015 року, становив 21.025503 (електронне джерело https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/detail/currency?period=daily), тобто, правочином, що перевищував 2 000 000 дол. США, є правочин на суму 42 051 006,00 грн. Відповідно, договір поруки від 07.05.2015 року є правочином, що згідно зі Статутом позивача перевищує суму еквівалентну 2 000 000,00 дол. США, і на його укладення необхідна згода Наглядової ради товариства.

У даному випадку, уповноважуючи представника на вчинення правочину у відповідності до пп.23 п.4.2.3 Статуту, Наглядовою радою ПАТ Закарпатнафтопродукт-Мукачево 07.05.2015 року згідно з протоколом №04/15 було вирішено:

- надати згоду ПАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево» на укладання (підписання) з АТ ОСОБА_2 Аваль договору поруки з метою забезпечення виконання зобовязань ТОВ Оптсервісойл перед АТ ОСОБА_2 Аваль за кредитним договором, що буде укладено у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 80 000 000,00 гривень, строком до 31.12.2015р., з платою за користування кредитом, що розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 27% річних (по питанню №1);

- уповноважити в.о. голови Правління ОСОБА_6 на укладення та підписання відповідних договорів, додаткових угод та інших документів, необхідних для виконання прийнятих рішень, самостійно узгодивши всі інші умови цих договорів (по питанню №2);

- уповноважити голову засідання Наглядової ради на видачу довіреності в.о. Голови правління ПАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево» ОСОБА_6 на укладення та підписання відповідних договорів та інших документів, необхідних для виконання прийнятих рішень, самостійно узгодивши всі інші умови цих договорів (по питанню №3).

Довіреністю від 07.05.2015 року уповноважено в.о. голови Правління ОСОБА_6 бути представником ПАТ Закарпатнафтопродукт-Мукачево перед ПАТ ОСОБА_2 Аваль з питань укладення та підписання договору поруки з метою забезпечення виконання зобовязань ТОВ Оптсервісойл перед АТ ОСОБА_2 Аваль за кредитним договором, що буде укладено у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 80 000 000,00 гривень, строком до 31.12.2015р., з платою за користування кредитом, що розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 27% річних, укладання та підписання інших відповідних договорів та документів, необхідних для виконання прийнятих рішень, самостійно узгодивши всі інші умови цих договорів. Для цього представнику надається право на укладення та підписання договору поруки, інших відповідних договорів та документів, необхідних для виконання прийнятих рішень, самостійно узгодивши всі інші умови цих договорів, розписуватись від імені ПАТ Закарпатнафтопродукт-Мукачево, а також виконувати всі інші дії, повязані з цією довіреністю.

Вказана довіреність видана Головою засідання Наглядової ради Компанії Нейлдейл Інвестментс Лімітед в особі представника ОСОБА_7, повноваження якої підтверджуються довіреністю від 29.01.2015 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Так, припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Водночас, як зазначено в п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, зокрема, якщо про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи.

З витягу з ЄДРПОУ станом на 30.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 вказаний як керівник згідно зі Статутом товариства, відомості про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи відсутні.

У договорі поруки було зазначено, що від імені ПАТ Закарпатнафтопродукт- Мукачево договір укладає т.в.о. голови Правління ОСОБА_6, який діє на підставі статуту, протоколу засідання наглядової ради ПАТ Закарпатнафтопродукт Мукачево №04/15 від 07.05.2015 року та довіреності від 07.05.2015р. Відтак, інша сторона договору була обізнана з повноваженнями ОСОБА_6, передбаченими Статутом (пп.23 п.4.2.3), рішенням Наглядової ради та довіреністю. У рішенні Наглядової ради (питання №2, №3) та довіреності (абз.4), зокрема, зазначено про право представника самостійно узгоджувати всі інші умови відповідних договорів, тобто договору поруки в тому числі.

Відтак, твердження скаржника про те, що представник позивача діяв у межах наданих йому повноважень (Наглядовою радою товариства було уповноважено представника на укладення договору поруки з метою забезпечення виконання кредитного договору (тіло кредиту 80 000 000 грн., строк виконання 31.12.2015р., відсотки 27% річних) та на укладення відповідних договорів, додаткових угод, самостійно узгодивши всі умови цих договорів) колегія суддів вважає обгрунтованими. Матеріали справи не містять інших доказів, які б свідчили про обізнаність скаржника з будь-якими обмеженнями контрагента, що мало б бути перешкодою в укладенні договору поруки з ПАТ Закарпатнафтопродукт- Мукачево. Тобто позивачем у даній справі не доведено тієї обставини, що банк знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин.

Враховуючи встановлені колегією суддів обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_6 діяв у межах, наданих йому Наглядовою радою товариства, у відповідності до рішення Наглядової ради та довіреності. Заперечення позивача щодо перевищення представником наданих йому повноважень спростовуються дослідженими в сукупності матеріалами, встановленими вище обставинами справи та нормативними положеннями. Враховуючи відсутність обставин, що свідчать про перевищення повноважень при укладенні спірного правочину, не підлягає доведенню та дослідженню факт наступного схвалення правочину.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було досліджено повно та у взаємозвязку зміст рішення Наглядової ради товариства, оформлене протоколом №04/15 від 07.05.2015 року, та не враховано надання ОСОБА_6 права на самостійне узгодження всіх інших умов укладених договорів, у тому числі договору поруки. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає, позовні вимоги є не доведеними, а висновки суду про їх задоволення безпідставними.

У відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області від 27.09.2016 року у справі № 907/24/16 підлягає скасуванню, а позовні вимоги є безпідставними і у їх задоволенні потрібно відмовити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, сплачений за подання позовної заяви судовий збір залишається за позивачем, а сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню відповідачу позивачем.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль вих.№140-516/4120 від 06.10.16р. на рішення господарського суду Закарпатської області від 27.09.2016 року у справі № 907/24/16 задоволити.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 27.09.2016 року у справі № 907/24/16 скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Закарпатнафтопродукт-Мукачево (89600, Закарпатська обл., місто Мукачеве, вулиця Берегівська-Обїздна, будинок 11, ) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль (01011, м.Київ, вулиця Лєскова, будинок 9, ) 1 515 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суд видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 26.12.2016 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Марко Р.І.

суддя Костів Т.С.