ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. Справа № 914/994/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бонк Т.Б., Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача (скаржника) ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 підприємства «Гамелія», б/н від 28 вересня 2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2016 року (підписане 20.09.2016 року), головуючий суддя Сухович Ю.О., судді: Петрашко М.М., Мазовіта А.Б.

у справі №914/994/16

за позовом Львівської митниці Державної фіскальної служби України, м. Львів

до відповідача ОСОБА_5 підприємства «Гамелія», м. Львів

про стягнення 71180,60 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

в с т а н о в и в :

08 квітня 2016 року Львівська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_5 підприємства «Гамелія» про стягнення 93 870,59 грн.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№2963/16 від 02 червня 2016 року) позивач просив суд стягнути з ПП «Гамелія» 71 180,60 грн. вартості втраченого майна, переданого за договорами про розукомплектування транспортних засобів №137 від 04.04.2013 року та №141 від 14.02.2014 року (арк. справи 89 том ІІ).

Вказана заява позивача прийнята судом ухвалою від 13.06.2016 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2016 року по справі №914/994/16 позов задоволено повністю: присуджено до стягнення з ПП «Гамелія» на користь Львівської митниці Державної фіскальної служби України 71 180,60 грн. вартості втраченого майна з індексацією.

Суд у рішенні, посилаючись на положення ст.ст.224, 225 ГК України, беручи до уваги інвентаризаційні описи матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, реалізацію, розукомплектування від 02.11.2015 року, протокол інвентаризаційної комісії від 15.12.2015 року, акт оцінки збитків від 25.12.2015 року, рецензію від 29.12.2015 року на акт оцінки збитків, зважаючи на доведення позивачем факту нестачі переданого відповідачу майна, дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим задоволив позовні вимоги, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне підприємство «Гамелія» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2016 року по справі №914/994/16 та прийняти нове рішення про відмову в позові. Зокрема, зазначає, що договори, на які посилається суд в оскаржуваному рішенні є недійсними, у звязку з закінченням їх строку, а нестача майна, на яку посилається позивач у позовній заяві виникла не під час дії договорів, а при проведенні річної інвентаризації у листопаді 2015 року. Разом з тим, апелянт зазначає, що починаючи з 2013 року до червня 2015 року між Львівської митницею ДФС та ПП «Гамелія» проводилась інвентаризація майна, в тому числі по майну, перелік якого зазначено у позовній заяві, нестачі по ньому виявлено не було, що також підтверджується річною інвентаризацією за 2015 рік та за перше півріччя 2016 року. Крім того, вказує, що комісія, яка проводила інвентаризацію на складах ПП «Гамелія» порушила вимоги пунктів 4, 5, 6, 7, 12, 13, 16, 18 розділу ІІ та п.1 розділу IV наказу Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року №879 «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобовязань». Одночасно апелянт вважає, що акт оцінки збитків від 25.12.2015 року та рецензія на акт від 29.12.2015 року є недійсними, оскільки в останній рецензент посилається на п.110 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.2003 року, однак, 22.12.2015 року вступила у дію постанова Кабінету Міністрів України №1033 від 25.11.2015 року «Про внесення змін до Методики оцінки майна», відповідно до яких, в основу оцінки покладено ринкову вартість, а не балансову звітність, як це було раніше.

Представники відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2016 року по справі №914/994/16 та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у запереченнях на апеляційну скаргу (вих.№2337/13-70-10/17 від 28 жовтня 2016 року). Зокрема, зазначає, що апелянт помилково вважає договори укладені з відповідачем недійсними, оскільки закінчення строку дії договору не є підставою для визнання договору недійсним. Також вважає твердження апелянта, що відсутність нестачі підтверджується інвентаризаціями, проведеними позивачем протягом 2012-2015 років та у першому кварталі 2016 року, проте, відповідачем не враховано, що під час проведення позивачем інвентаризації у червні 2016 року майна, яке передано скаржнику за договорами, не виявлено. Крім того, наголошував, що інвентаризаційні описи надсилались відповідачу супровідним листом №1426/10/13-70-05/29 від 05 лютого 2016 року, відтак, твердження останнього про те, що комісія не надала останньому інвентаризаційні описи є безпідставним. Зважаючи на наведене вище, позивач вважає недоведеним факт наявності у відповідача майна, переданого за договорами про розукомплектування транспортних засобів №137 від 04.04.2013 року та №141 від 14.02.2014 року.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 04 квітня 2013 року між Львівською митницею (в тексті договору замовник) та ОСОБА_5 підприємством «Гамелія» (в тексті договору виконавець) укладено договір №137 про розукомплектування транспортних засобів, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 виконавець, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконує роботи: розукомплектування транспортних засобів, а також запасних частин до них, вузлів, агрегатів, які підлягають розпорядженню згідно законодавства, надалі майно, та здачі непридатних для експлуатації приладів, вузлів агрегатів та інших комплектуючих виробів (деталей) на утилізацію, металобрухт, на підставі відповідного рішення комісії по розпорядженню майном Львівської митниці, а замовник приймає виконані роботи.

У п.2.1 Договору сторони погодили, що виконавець зобовязаний виконати роботи, вказані у п.1.1., після отримання майна від замовника згідно актів описів, оцінки та передачі майна на розукомплектування та надати звіт про розукомплектування транспортного засобу (з описом придатних та непридатних для експлуатації приладів, вузлів, агрегатів та інших комплектуючих виробів (деталей)), згідно якого замовник приймає виконані роботи та підтверджуючі документи про здачу непридатних для експлуатації приладів, вузлів, агрегатів та інших комплектуючих виробів (деталей) на утилізацію, металобрухт.

Згідно з п.3.1 Договору виконавець зобовязаний: належним чином здійснювати розукомплектування транспортних засобів; повідомляти письмово з підтверджуючими документами замовника про здачу непридатних для експлуатації приладів, вузлів, агрегатів та інших комплектуючих виробів (деталей) на утилізацію, металобрухт; припинити здійснення будь-яких дій на вимогу замовника.

У випадку порушення своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним законодавством України (п.5.1 Договору).

Відповідно до п.7.1 Договору останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2013 року.

14 лютого 2014 року між Львівською митницею (в тексті договору замовник) та ОСОБА_5 підприємством «Гамелія» (в тексті договору виконавець) укладено договір №141 про розукомплектування транспортних засобів, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 виконавець, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконує роботи: розукомплектування транспортних засобів, а також запасних частин до них, вузлів, агрегатів, які підлягають розпорядженню згідно законодавства, надалі майно, та здачі непридатних для експлуатації приладів, вузлів агрегатів та інших комплектуючих виробів (деталей) на утилізацію, металобрухт, на підставі відповідного рішення комісії по розпорядженню майном Львівської митниці, а замовник приймає виконані роботи.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що виконавець зобовязаний виконати роботи, вказані у п.1.1., після отримання майна від замовника згідно актів описів, оцінки та передачі майна на розукомплектування та надати звіт про розукомплектування транспортного засобу (з описом придатних та непридатних для експлуатації приладів, вузлів, агрегатів та інших комплектуючих виробів (деталей)), для нарахування усіх необхідних податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні зазначеного майна через митний кордон України. Замовник надає виконавцю відповідну довідку, після чого виконавець забезпечує отримання необхідних експертних висновків щодо оцінки придатних деталей та металобрухту.

Згідно з п.3.1 Договору виконавець зобовязаний: належним чином здійснювати розукомплектування транспортних засобів; надавати звіти про розукомплектування та експертні висновки щодо оцінки придатних деталей та металобрухту; повідомляти письмово з підтверджуючими документами замовника про здачу непридатних для експлуатації приладів, вузлів, агрегатів та інших комплектуючих виробів (деталей) на утилізацію, металобрухт; припинити здійснення будь-яких дій на вимогу замовника.

У випадку порушення своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним законодавством України (п.5.1 Договору).

Відповідно до п.7.1 Договору останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2014 року.

На виконання зазначених вище договорів №137 від 04 квітня 2013 року та №141 від 14 лютого 2014 року позивач передав відповідачу майно (транспортні засоби), перелічене в актах опису, оцінки та передачі майна на розукомплектування №14 від 24.04.2013 року, №16 від 15.05.2013 року, №57 від 09.07.2014 року та №58 від 11.07.2014 року.

На підставі наказу Львівської митниці ДФС №620 від 23.10.2015 року «Про проведення річної інвентаризації» (із змінами), з 09 по 27 листопада 2015 року проведено річну інвентаризацію, під час якої комісією виявлено нестачу наступного майна: 1) моторолер Verucci VC150 FS, 2008 р.в., кузов №LTETСК 1, сума 2 391,33 грн., №ПМП/МД-1 1224, дата 21.07.2011р., акт про розукомплектування №14 від 24.04.2013 року; 2) мотоцикл Honda, кузов №1НFSС2240RА600302, 1994 р.в., сума 21 639,35 грн., №ПМП/МД-1 КА 936818, дата 12.04.2012р., акт про розукомплектування №16 від 15.05.2013 року; 3) мотоцикл ВМW К 1300 S, кузов № WВ105090ХАZV93946, 2010 р.в.; сума 35 613,10 грн., №ПМП/МД-1 КА 936818, дата 12.04.2012 року, акт про розукомплектування №16 від 15.05.2013 року; 4) скутер, б/в, марки «Пежо», 2002 р.в., чер. кольору, № двигуна та рами не визначені, обєм двигуна 49 см3, частково в розібраному стані (знято колеса, зняті пластм. обшивка, знищ. сид.), VGAS1ВВАА02 р.в.; сума 578,09 грн., №ПМП/МД-1 КА 915950, дата 21.04.2011 року, акт про розукомплектування №57 від 09.07.2014 року; 5) мопед червоного кольору (Atala); сума 1000,00 грн., №ПМП/МД-1 КА 895444, дата 24.05.2011 року, акт про розукомплектування №57 від 09.07.2014 року; 6) моторолер Ямаха VG55ВR4 1997 р.в., сума 504,29 грн., №ПМП/МД-1 КА 925025, дата 20.06.2012 року, акт про розукомплектування №58 від 11.07.2014 року. Вартість нестачі зазначеного вище майна становить 61726,16 грн.

За результатами проведеної річної інвентаризації комісією позивача 02 листопада 2015 року складено та підписано інвентаризаційні описи.

Керівник ПП «Гамелія» від підпису інвентаризаційних описів матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, реалізацію, розукомплектування, відмовився, про що комісією позивача складено акт відмови від підпису.

Відповідно до акту оцінки збитків, які завдано субєкту господарювання Львівській митниці ДФС від 25 грудня 2015 року, вартість збитків, внаслідок розкрадання (нестачі, знищення, псування) наведеного вище майна, а саме: моторолерів (2 шт.), мотоциклів (2 шт.), скутера та мопеда, становить 71180,60 грн. Вказана сума становить вартість майна, яке виявлено в нестачі з урахуванням індексації відповідно до п.110 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.2003 року. Загальна вартість збитків, враховуючи нестачу іншого крім наведеного майна, становить 737118,08 грн.

Як вбачається з рецензії на акт оцінки збитків, які завдано субєкту господарювання від 29 грудня 2015 року, проведеної ОСОБА_5 підприємством «Левковичі», проведена позивачем оцінка збитків та акт в цілому відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Листом за вих.№1426/10/13-70-05/29 від 05.02.2016 року Львівська митниця ДФС направила ПП «Гамелія» матеріали проведеної інвентаризації станом на 01 листопада 2015 року та повідомила останнє про виявлену нестачу в розмірі 550308,24 грн. та необхідність погасити заборгованість в розмірі 737118,08 грн. відповідно до акту оцінки збитків від 25.12.2015 року.

Враховуючи невиконання ПП «Гамелія» вимоги Львівської митниці ДФС, остання звернулась до суду, зокрема, з даним позовом та просить суд (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) стягнути з ПП «Гамелія» 71 180,60 грн. вартості втраченого майна, переданого за договорами про розукомплектування транспортних засобів №137 від 04.04.2013 року та №141 від 14.02.2014 року (арк. справи 89 том ІІ).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України).

Згідно з ст.841 ЦК України підрядник зобовязаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Поряд з тим, відповідно до п.5 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014 року (із змінами та доповненнями) інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов'язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов'язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності (п.1 розділу ІV вказаного вище Положення).

Також наведеним положенням передбачено, що протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації, а результати інвентаризації на підставі затвердженого протоколу інвентаризаційної комісії відображаються у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація (п.п.2,3 розділу ІV).

Пунктами 6 та 7 розділу ІV зазначеного вище Положення встановлено, що розмір збитків від розкрадання, нестач, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається відповідно до законодавства. Бюджетними установами у разі встановлення нестач або втрат, які виникли внаслідок зловживань, відповідні матеріали протягом 5 днів після встановлення нестач і втрат передаються правоохоронним органам, а на суму виявлених нестач і втрат подається цивільний позов.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Львівської митниці ДФС №620 від 23.10.2015 року «Про проведення річної інвентаризації» (із змінами) утворено центральну інвентаризаційну комісію для проведення річної інвентаризації, якою проведено річну інвентаризацію прийнятих на зберігання, конфіскованих та інших товарів і транспортних засобів, що перейшли у власність держави на складах Львівської митниця ДФС та складах відповідального зберігання станом на 01.11.2015 року, та виявлено розбіжності між фактичною наявністю вилучених, прийнятих на зберігання, конфіскованих та інших товарів і транспортних засобів, що перейшли у власність держави на складах ПП «Гамелія» та даними бухгалтерського обліку. Розбіжності наведені у звіряльній відомості по даних на складах зберігання майна і відображені в інвентаризаційних описах від 02.11.2015 року.

Відтак, комісією виявлено нестачу майна, переданого позивачем ОСОБА_5 підприємству «Гамелія» на підставі договорів №137 від 04 квітня 2013 року та №141 від 14 лютого 2014 року, а саме: 1) моторолер Verucci VC150 FS, 2008 р.в., кузов №LTETСК 1, сума 2 391,33 грн., №ПМП/МД-1 1224, дата 21.07.2011р., акт про розукомплектування №14 від 24.04.2013 року; 2) мотоцикл Honda, кузов №1НFSС2240RА600302, 1994 р.в., сума 21 639,35 грн., №ПМП/МД-1 КА 936818, дата 12.04.2012р., акт про розукомплектування №16 від 15.05.2013 року; 3) мотоцикл ВМW К 1300 S, кузов № WВ105090ХАZV93946, 2010 р.в.; сума 35 613,10 грн., №ПМП/МД-1 КА 936818, дата 12.04.2012 року, акт про розукомплектування №16 від 15.05.2013 року; 4) скутер, б/в, марки «Пежо», 2002 р.в., чер. кольору, № двигуна та рами не визначені, обєм двигуна 49 см3, частково в розібраному стані (знято колеса, зняті пластм. обшивка, знищ. сид.), VGAS1ВВАА02 р.в.; сума 578,09 грн., №ПМП/МД-1 КА 915950, дата 21.04.2011 року, акт про розукомплектування №57 від 09.07.2014 року; 5) мопед червоного кольору (Atala); сума 1000,00 грн., №ПМП/МД-1 КА 895444, дата 24.05.2011 року, акт про розукомплектування №57 від 09.07.2014 року; 6) моторолер Ямаха VG55ВR4 1997 р.в., сума 504,29 грн., №ПМП/МД-1 КА 925025, дата 20.06.2012 року, акт про розукомплектування №58 від 11.07.2014 року.

Як зазначалось вище, за результатами проведеної інвентаризації та виявленої нестачі майна, комісією позивача складено та підписано інвентаризаційні описи матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, реалізацію, розукомплектування від 02.11.2015 року та протокол інвентаризаційної комісії від 15.12.2015 року.

Слід зазначити, що керівник ПП «Гамелія» від підпису інвентаризаційних описів відмовився, про що комісією позивача складено відповідний акт відмови від підпису.

При цьому, відсутність у акті зазначеної причини відмови керівника ПП «Гамелія» від підпису інвентаризаційних описів, не свідчить про недійсність акту чи описів, оскільки, такі причини повинна зазначити особа, яка відмовилася підписати інвентаризаційні описи.

Зважаючи на виявлену нестачу майна, позивачем складено акт оцінки збитків, які завдано субєкту господарювання Львівській митниці ДФС від 25 грудня 2015 року, відповідно до якого, вартість збитків, внаслідок розкрадання (нестачі, знищення, псування) майна позивача, а саме: моторолерів (2 шт.), мотоциклів (2 шт.), скутера та мопеда, становить 71180,60 грн., що становить вартість такого майна з урахуванням індексації, у відповідності до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.2003 року.

Так, пунктом 110 вказаної Методики передбачено, що стандартизована оцінка збитків проводиться у таких випадках: відсутність вихідних даних, що містять інформацію про пошкоджене майно до та після його розкрадання, нестачі, знищення, псування, крім даних бухгалтерського обліку; неможливість особистого огляду пошкодженого майна виконавцем оцінки, що не дає йому змоги отримати відомості про стан майна до та після розкрадання, нестачі, знищення, псування; завдання майнової шкоди внаслідок неправомірних дій з грошовими коштами. У разі неможливості проведення незалежної оцінки збитків у випадках, зазначених в абзаці другому і третьому цього пункту, оцінка збитків полягає у збільшенні балансової залишкової вартості пошкодженого майна, визначеної станом на дату оцінки, встановлену для приватизації (корпоратизації) або передавання його в оренду; останню звітну дату балансу підприємства балансоутримувача пошкодженого майна до розкрадання, нестачі, знищення, псування, на коефіцієнт, що дорівнює добутку індексів цін виробників промислової продукції за галузями промисловості, які визначаються Держстатом. У разі коли відсутні інформація про залишкову балансову вартість майна або коли така вартість дорівнює нулю на дату оцінки, встановлену для приватизації (корпоратизації) або передавання його в оренду; останню звітну дату балансу підприємства балансоутримувача пошкодженого майна до розкрадання, нестачі, знищення, псування, збільшенню підлягає первісна балансова вартість такого майна, зменшена на 50 відсотків.

Також у вказаному пункті Методики зазначено, що у разі оцінки збитків, завданих державі в особі державних підприємств; територіальній громаді в особі комунальних підприємств; субєктам господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, акт оцінки складається комісією, утвореною на підприємстві (у субєктів господарювання), який за дорученням субєкта управління майном такого підприємства (субєкта) за наявності позитивного висновку рецензента акта оцінки затверджується керівником підприємства (субєкта) або уповноваженою ним особою. Чинність акта оцінки збитків установлюється субєктом управління майном, що затверджує або за дорученням якого затверджується такий акт оцінки.

Крім того, відповідно до ст.13 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Так, у матеріалах справи знаходиться рецензія від 29 грудня 2015 року на акт оцінки збитків від 25 грудня 2015 року, проведена ОСОБА_5 підприємством «Левковичі» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №871/15 від 10.11.2015 року, виданий Фондом державного майна України), якою підтверджено, що проведена позивачем оцінка збитків та акт в цілому відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що знаходяться у матеріалах справи, факт нестачі майна, переданого відповідачу за договорами №137 від 04 квітня 2013 року та №141 від 14 лютого 2014 року, у звязку з чим, останнім порушено вимоги ст.841 ЦК України та умови зазначених договорів, що потягло за собою заподіяння позивачу збитків в розмірі 71 180,60 грн., який становить проіндексовану вартість втраченого відповідачем майна.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим твердження скаржника про недійсність укладених з позивачем договорів №137 від 04 квітня 2013 року та №141 від 14 лютого 2014 року про розукомплектування транспортних засобів, оскільки, закінчення строку дії договору, на який його було укладено (31.12.2013 року та 31.12.2014 року відповідно), не є підставою вважати такий договір недійсним, а у відповідності до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім того, спірне майно, нестачу якого виявлено позивачем, передано останнім ОСОБА_5 підприємству «Гамелія» саме на виконання зазначених вище договорів.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки у вигляді невиконання чи неналежного виконання зобов'язання за договором; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою порушника умов договору та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Враховуючи наведені вище положення законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог Львівської митниці ДФС, оскільки останньою доведено належними та допустимими доказами заподіяння відповідачем збитків в розмірі 71 180,60 грн., які підлягають стягненню з останнього на користь позивача.

Протилежного ОСОБА_5 підприємством «Гамелія» суду не доведено, належних доказів на спростування тверджень відповідача не надано, а всі посилання, зазначені в апеляційній скарзі спростовуються рішенням суду першої інстанції, при прийнятті якого місцевий господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення господарського суду, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2016 року по справі №914/994/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 підприємства «Гамелія» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №914/994/16 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 19.12.2016 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бонк Т.Б.

ОСОБА_6