ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Справа № 917/1298/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 10 грудня 2015 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №3045 П/1-42) на рішення господарського суду Полтавської області від 18 жовтня 2016 року у справі №917/1298/16

за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз"

до Глобинська Центральна районна лікарня

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18 жовтня 2016 року у справі №917/1298/16 (суддя Бунякіна Г.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся з апеляційной скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

У судове засідання, яке відбулось 19 грудня 2016 року, зявився представник позивача. Відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

30 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (оператор ГРМ) та Глобинською центральною районною лікарнею (споживач) укладено типовий договір № 46 6Р розподілу природного газу, за умовами якого оператор ГРМ зобов'язався надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов'язався прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору).

У звязку із несвоєчасним проведенням відповідачем оплати позивач просить стягнути з останнього 5 337,02 грн., з яких 4 575,96 грн. - пені за несвоєчасність розрахунків за отримані послуги з розподілу природного газу за період за період січень - квітень 2016 року (включно, станом на 31.05.2016 р.), 314,49 грн. - 3 % річних та 446,57 грн. інфляційних втрат.

Судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позову, з огляду на той факт, що відповідач є бюджетною установою та фінансується із субвенції державного бюджету, проплата по рахунках останнього здійснюється за умови фінансування із державного бюджету. Посилаючись на дану обставину місцевий господарський суд дійшов до висновку, що рахунки № У на суму 70 794,84 грн., № У на суму 44 656,81 грн. , № У на суму 36 950,33 грн., № У на суму 6 941,44 грн. були оплачені після отримання фінансування із державного бюджету на їх оплату, що виключає жоден факт прострочення.

Не погоджуючись з вказаною позицією суду першої інстанції позивач зазначає на наявності обовязку з проведення оплати за надані послуги до початку розрахункового періоду. У звязку з чим, на його думку, відповідач був зобовязаний здійснити оплату по рахунку № У на суму 70 794,84 грн., № У на суму 44 656,81 грн., № У на суму 36 950,33 грн., № У на суму 6 941,44 грн. одразу ж після його отримання стороною.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального законодавства зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (оператор ГРМ) та Глобинською центральною районною лікарнею (споживач) укладено типовий договір № 46 6Р розподілу природного газу (Том 1 а. с. 13-22), за умовами якого оператор ГРМ зобов'язався надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов'язався прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору).

Цей договір є договором приєднання, укладений з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк виконання боржником зобов'язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

-оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 Договору);

-тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення (п. 6.2 Договору);

-розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 Договору);

-оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ (п. 6.4 Договору);

-надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

-санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором (п. 3.1 Договору);

-за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу (п. 3.2. Договору);

-у разі порушення Споживачем вимог порядку проведення розрахунків, передбаченого розділом 4 (Порядок розрахунків) Договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.2.2 Договору).

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач на виконання умов договору здійснив розподіл природного газу, що підтверджується рахунками - зобовязаннями № У від 31.01.2016 року на суму 70 794,84 грн. за січень 2016 року по розподілу 83,587 тис.куб.м.; № У від 29.02.2016 року на суму 44 656,81 грн., за лютий 2016 року по розподілу 52,726 тис.куб.м.; № У від 31.03.2016 року на суму 36950,33 грн., за березень 2016 року по розподілу 43,627 тис.куб.м.; № У від 22.04.2016 року на суму 6941,44 грн., за квітень по розподілу 7,960 тис.куб.м. та актами приймання - передачі № У від 31.01.2016 року, № У від 29.02.2016 року, № У від 31.03.2016 року.

Відповідач письмово підтвердив дату отримання кожного рахунку, яка збігається з датою їх виставлення.

Однак, як вказує позивач, відповідачем оплата за даними рахунками була проведена у не встановлені строки. У звязку з чим по кожному з рахунків позивачем було нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати, з моменту їх отримання по дату фактичної оплати.

На думку позивача, обовязок з оплати по рахунку № У на суму 70 794,84 грн., № У на суму 44 656,81 грн. , № У на суму 36 950,33 грн., № У на суму 6 941,44 грн. виник у Глобинської Центральної районної лікарні одразу ж після їх отримання стороною. Втім, відповідна позиція не відповідає договірним положенням та нормам законодавства з огляду на наступне.

В межах пункту 6.4 договору сторонами було узгоджено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Відтак даний пункт договору передбачає випадки попередньої оплати послуг, який не тільки повязується з попереднім направленням рахунку до початку розрахункового платежу (авансового платежу), але й не містить граничного строку виконання зобовязання з даної оплати. Слід зазначити, що позовні вимоги ПАТ "Полтавагаз" обґрунтовуються невчасною сплатою відповідачем саме виставлених рахунків - зобовязань, які приведені на 3 сторінці позовної заяви (Том 1 а. с. 4).

При цьому сам договір, як не містить жодної договірної домовленості стосовно строків виконання зобовязання з оплати послуг на підставі рахунків, направлених наприкінці розрахункового періоду, так і граничних строків проведення оплати за надані послуги в розрахунковому періоді, або кінцевої дати усунення заборгованості за самим договором.

Таким чином, в умовах договору не було передбачено кінцевої дати виконання зобовязання з оплати наданих послуг на підставі отриманих рахунків.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором не встановлено інший строк оплати.

Враховуючи, що в справі, яка розглядається, основним договором не було встановлено строки проведення оплати на підставі отриманих рахунків, а з актів цивільного законодавства не випливає обов'язок негайного виконання зобовязання, наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 530 ЦК України в частині пред'явлення вимог кредитора та обов'язку боржника виконати обов'язок у семиденний строк.

Таким чином з моменту отримання рахунків № У на суму 70 794,84 грн., № У на суму 44 656,81 грн., № У на суму 36 950,33 грн., № У на суму 6 941,44 грн. відповідач мав обовязок здійснити оплату наданих послуг у семиденний строк.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Позивачем підтверджено отримання рахунку № У за січень 2016 року на суму 70 794,84 грн. 31 січня 2016 року;№ У за лютий 2016 року на суму 44 656,81 грн. 29 лютого 2016 року; № У за березень 2016 року на суму 36 950,33 грн. 31 березня 2016 року; № У за квітень 2016 року на суму 6 941,44 грн. 22 квітня 2016 року.

Оплата по рахунку № У за січень 2016 року на суму 70 794,84 грн. відбулась 04 березня 2016 року;№ У за лютий 2016 року на суму 44 656,81 грн. відбулась 21 березня 2016 року;№ У за березень 2016 року на суму 36 950,33 грн. відбулась 11 квітня 2016 року; № У за квітень 2016 року на суму 6 941,44 грн. відбулась 13 травня 2016 року.

Відтак, відповідачем не було здійснено оплату у семиденний строк з моменту отримання рахунків, і прострочення з оплати відбулось на 8 день з моменту їх отримання.

Встановлюючи періоди прострочення по кожному рахунку колегія суддів виходить з наступних правил:

1)відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Поряд з цим згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 1155-р "Про перенесення робочих днів у 2016 році" було вихідним днем.

2)день фактичної оплати не входить до періоду прострочення заборгованості.

За таких умов судом встановлено, що по рахунку

№ У за січень 2016 року на суму 70 794,84 грн. було прострочено оплату з 09 лютого по 03 березня 2016 року,

№ У за лютий 2016 року на суму 44 656,81 грн. було прострочено оплату з 09 березня 2016 року по 20 березня 2016 року,

№ У за березень 2016 року на суму 36 950,33 грн. було прострочено оплату з 08 квітня 2016 року по 10 квітня 2016 року,

№ У за квітень 2016 року на суму 6 941,44 грн. було прострочено оплату з 30 квітня 2016 року по 12 травня 2016 року

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на наведене колегія суддів встановила правомірність стягнення за вказані періоди прострочення 2 921,77 грн. пені.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з чим підлягає стягненню 200, 23 грн. 3 % річних.

Поряд з цим, в частині стягнення інфляційних втрат слід зазначити індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Водночас, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права").

Відтак, якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов'язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується.

Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена в постановах від 10.07.2013 року №5002-33/4081-2012, від 01 квітня 2015 року у справі №917/1667/14, від 09 лютого 2015 року у справі №923/1373/14.

Враховуючи те, що термін прострочення виконання боржником грошового зобов'язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується, а заявлені позивачем інфляційні втрати не підлягають стягненню.

Отже підлягають стягненню 2921,77 грн. пені та 200,23 грн. 3% річних.

Поряд з цим судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позову, з огляду на той факт, що відповідач є бюджетною установою та фінансується із субвенції державного бюджету, проплата по рахунках останнього здійснюється за умови фінансування із державного бюджету. У звязку з чим зазначив, що рахунки були оплачені після отримання фінансування із державного бюджету на їх оплату, що виключає жоден факт прострочення.

Колегія суддів зазначає, що сторонами по справі в положенні договору не було пов'язано момент сплати коштів за проведені роботи з наявними на рахунку замовника (відповідача) коштів, профінансованих Державним бюджетом України.

Окремо варто зауважити, що частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Положеннями статті 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Відповідно до п.1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання, про що, зокрема, зазначено у Постанові Верховного Суду від 15.05.2012 року по справі № 3-28гс12.

Також в п.5 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (постанова Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі №15/5027/715/2011).

За таких обставин, враховуючи договірні положення, приписи чинного законодавства, позицію Вищого господарського суду України та Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що посилання на відсутність фінансування з боку Державного бюджету України, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог є необґрунтованими та безпідставними.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване рішення скасуванню в частині відмови у стягненні 2 921,77 грн. пені та 200,23 грн. 3 %. з прийняттям нового рішення, яким задовольнити в цій частині позов.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 99, 101, п.2 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 18 жовтня 2016 року у справі №917/1298/16 скасувати в частині відмови у стягненні 2 921,77 грн. пені та 200,23 грн. 3 % річних.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов.

Стягнути з Глобинської Центральної районної лікарні (39000, м.Глобине, тупик Лікарняний, 1 ) на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-а, ) 2921,77 грн. пені та 200,23 грн. 3 % річних.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Россолов В.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Тихий П.В.