УХВАЛА

22.11.2016Справа № 910/18869/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПРАКТІКЕР УКРАЇНА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід відбудова"

про стягнення 473 206,72 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Прокопів Н.М. - за довіреністю №237 від 25.04.2016 року;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: не з'явилися;

Обставини справи :

Приватне акціонерне товариство "СОЛДІ І КО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПРАКТІКЕР УКРАЇНА" про стягнення 473 206,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання (сплата грошових коштів) щодо виконання умов Договору №310314-1 про переведення боргу від 31.03.2015 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути відповідача на свою користь 418 926,79 грн. - основного боргу, 35 741,28 грн. - інфляційних втрат, 18 538,65 грн. - 3% річних, 7 098,11 грн. - судового збору.

Ухвалю Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 22.11.2016 р.

11.11.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представник позивача заяву про забезпечення позову, згідно якої просив суд накласти арешт на грошові суми ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРАКТІКЕР УКРАЇНА» на поточному рахунку 4227 в ПАТ «Кристалбанк», МФО 33905 або будь якому іншому виявленому державним виконавцем в розмірі ціни позову 473 206,72 грн. та судового збору 7 098,10 грн.

В судове засідання 22.11.2016 року представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 20.10.2016 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

В судовому засіданні 22.11.2016 року представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову та просив суд її задовольнити.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на підставі рішень Господарського суду міста Києва відповідач має заборгованість перед суб'єктами господарювання в розмірі 1 369 527,17 грн., а тому, на думку позивача, зазначені обставини можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі.

Згідно із п. 10 ст. 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з приписами ст. 67 ГПК України позов забезпечується шляхом: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно з пунктом 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Враховуючи мотиви, викладені позивачем в заяві, пов'язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову в межах суми позовних вимог та сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, Господарський суд м. Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" про забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову та накласти арешт на грошові кошти в розмірі ціни позову 473 206 (чотириста сімдесят три тисячі двісті шість) грн. 72 коп. та в розмірі судового збору 7 098 (сім тисяч дев'яносто вісім) грн. 10 коп., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРАКТІКЕР УКРАЇНА» (02094, м. Київ, ПРОСПЕКТ ЮРІЯ ГАГАРІНА, будинок 14, офіс 32; ідентифікаційний код 39320208) та знаходяться на поточному рахунку 4227 в ПАТ «Кристалбанк», МФО 33905, або будь якому іншому рахунку виявленому під час виконання даної ухвали.

3. Дана ухвала набирає законної сили 22.11.2016 року та є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», який може бути пред'явлений до примусового виконання в порядку, передбаченому зазначеним Законом протягом 3 (трьох) років з наступного дня після його прийняття до 22.11.2019 року.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Приватне акціонерне товариство "СОЛДІ І КО" (04073, м. Київ, ВУЛИЦЯ СИРЕЦЬКА, будинок 28/2; ідентифікаційний код 23162981).

5. Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРАКТІКЕР УКРАЇНА» (02094, м. Київ, ПРОСПЕКТ ЮРІЯ ГАГАРІНА, будинок 14, офіс 32; ідентифікаційний код 39320208).

6. Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в порядку передбаченому господарським процесуальним кодексом України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.М. Якименко