РІШЕННЯ

13.12.2016Справа №910/21018/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/21018/16

за позовом фермерського господарства «Наталія І.П», с. Старий Загорів,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Сейлзагропродукт», м. Київ,

про стягнення 30 000 грн.,

за участю представників:

позивача - Олексюк С.М. (довіреність від 29.11.2016 № 64/2911/16);

відповідача -не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство «Наталія І.П» (далі - Господарство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Сейлзагропродукт» (далі - Товариство) 30 000 грн. боргу, який виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору-заявки від 05.05.2016 № 7 (далі - Заявка).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 13.12.2016.

13.12.2016 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 13.12.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача у судове засідання 13.12.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали та відзив на позовну заяву не подали.

Ухвалу Господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, які повернуті з адреси відповідача з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 Господарством (перевізник) і Товариством (замовник) було укладено договір перевезення вантажу, який було оформлено у вигляді Заявки, за умовами якої:

- перевізник надає послуги з перевезення вантажу за маршрутом: Wandalin - Малехів - Дніпропетровськ;

- дата завантаження: 06.05.2016;

- дата розвантаження: 09.05.2016;

- вартість перевезення: 30 000 грн., в тому числі ПДВ - 2 500 грн.;

- порядок оплати: після отримання оригіналів.

Заявка у встановленому порядку не оспорена, не розірвана, не визнана недійсною.

Таким чином, Заявка є дійсною, укладена належним чином та є обов'язковою для виконання сторонами.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Отже, укладена позивачем і відповідачем Заявка за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Заявки, позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR № 226781), товарно-транспортною накладною від 07.05.2016 № Р22, та з яких вбачається те, що позивач здійснив обумовлене сторонами перевезення, у визначений строк.

Крім того, сторонами було підписано та скріплено печатками акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих транспортних послуг) від 09.05.2016 № 12 та від 09.05.2016 № 13, які приймаються судом як належні докази, що підтверджують виконання Господарством зобов'язань з перевезення вантажу та передачі Товариству оригіналів документів.

Відповідач, у свою чергу, зобов'язання з оплати не виконав та 30 000 грн. за перевезення позивачу не перерахував.

08.09.2016 позивач надіслав відповідачу претензію від 07.09.2016 № 46, з вимогою погасити борг у сумі 30 000 грн. протягом семи календарних днів з моменту отримання даної вимоги.

Відповідач відповіді на претензію не надав і належним чином не відреагував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 30 000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сейлзагропродукт» (01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 20; ідентифікаційний код: 38739723) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фермерського господарства «Наталія І.П.» (45534, Волинська область, Локачинський район, село Старий Загорів, вул. Ювілейна, буд. 17; ідентифікаційний код: 36205709): 30 000 (тридцять тисяч) грн. боргу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 20.12.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук