ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 916/1963/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Богатир К.В.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.08.2016

у справі № 916/1963/16

за позовом ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради

до відповідача ОСОБА_2 підприємства «А.М.А»

про стягнення 39599,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 підприємства «А.М.А» про стягнення 39599,47 грн. завданої майнової шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради посилається на результати ревізії фінансово-господарської діяльності в ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради за період з 01.01.2012 по 31.08.2015, що проведена Державною фінансовою інспекцією в Одеській області, якою встановлено завищення вартості виконаних робіт ПП «А.М.А.» за договором підряду № 12 від 18.10.2013 на загальну суму 39599,47 грн., що зафіксовано в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради від 14.12.2015 № 03-11/93, на підставі проведеного вибіркового контрольного обстеження виконаних робіт яке відображене у відповідному акті від 18.11.2015.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.08.2016 (суддя Демешин О.А.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 25.08.2016 та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.) від 02.12.2016, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.12.2016 о 09:30.

У звязку з припиненням повноважень судді Пироговського В.Т. з 20.12.2016 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2016, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 апеляційна скарга ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді Лавриненко Л.В., Богатир К.В.

В судове засідання 20.12.2016 представники сторін не зявились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обовязок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 18.10.2013 між Відповідачем (Підрядник) та Позивачем (Замовник) укладено Договір підряду № 12 на капітальний ремонт приміщень комунального позашкільного навчального закладу «Комплекс дитячо-юнацька спортивна школа №8», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Сталінграду, 76А.

За умовами Договору Підрядник зобовязався здати результат роботи Замовнику, а Замовник зобовязався прийняти результат роботи та оплатити його за КЕКВ3132.

П. 2.1. Договору встановлено ціну підлягаючої виконанню роботи 149954,00 грн. Договірна ціна є динамічною. Фінансування здійснюється за рахунок коштів міського бюджету.

Згідно п. 2.2. Договору оплати за виконання роботи здійснюється замовником згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт, (форма КБ-2В) та довідки вартості будівельних робіт (форма КБ-3).

Порядок приймання роботи по Договору визначений розділом 4.

Так, п. 4.1., 4.2. передбачено, що Замовник зобов'язаний у термін й у порядку, передбаченим даним договором підряду, за участю Підрядника оглянути і прийняти виконану роботу (її результати) по акту приймання виконаних будівельних робіт, а при виявленні відступів від договору, що погіршують результат роботи, чи інших недоліків у роботі негайно заявити про це Підряднику. Замовник, що прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи. При виявленні схованих недоліків, Замовник зобов'язаний сповістити про це Підрядника в трьох денний термін з моменту їх виявлення.

Передбачені Договором роботи були здані Підрядником та прийняті Замовником по Акту прийому виконаних будівельних робіт від 24.12.2013 на загальну суму 149954,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі було виконано вищевказаний Договір у відповідності до умов, у т.ч. щодо вартості робіт і вказані роботи були прийняті позивачем, що підтверджує додана до матеріалів справи копія акту прийняття виконаних будівельних робіт.

Тобто, за укладеним договором, підписаним сторонами на визначених в ньому умовах, у т.ч. відповідно до встановлених у цьому договорі умов та вартості і відповідно до акту виконаних робіт, заборгованості у відповідача перед позивачем - не існує.

В подальшому Державною фінансовою інспекцією в Одеській області проведена ревізія фінансово-господарської діяльності в ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради за період з 01.01.2012 року по 31.08.2015 року.

При проведенні перевірки встановлено факт завищення обсягів виконаних і оплачених робіт приватному підприємству «А.М.А.» в грудні 2013 року на суму 39 599,47 грн. за Договором підряду № 12 від 18.10.2013 по акту форми КБ-2в., чим порушено вимоги п.6.4.4.1 ДСТУ Н.Б.Д.1.1-3:2013 та умови пунктів 3,4,5 зазначеного договору підряду, про що складено Акт від 14.12.2015 № 03-11/93.

Зазначені обставини стали підставою звернення ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 підприємства «А.М.А» про стягнення суми 39599,47 грн. завданої майнової шкоди, вимоги якого обґрунтовані приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи спір у справі та відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд, виходив з того, що позивач не довів наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення в діях відповідача, що виключає можливість покладення на останнього обов'язку з відшкодування майнової шкоди.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Статтею 193 ГК України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 844, ч. 2 ст. 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна в договорі підряду може бути визначена в кошторисі. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною , встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості робіт.

Частиною 4 статті 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Втім, всі виконані роботи за Договором підряду № 12 18.10.2013 прийняті позивачем за відповідними актами, підписаними ним без будь-яких зауважень та оплачені останнім повністю, що, в свою чергу, враховуючи приписи ч. 3 ст. 632, ст. 853 ЦК України, свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог, щодо завищення вартості послуг.

Так, норми ч. 4 ст. 853 ЦК України визначають, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Докази проведення такої експертизи в матеріалах справи відсутні, рівно як і докази звернення позивача до відповідача з вимогою про призначення такої експертизи.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому, протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

При цьому, стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку статті 623 Цивільного кодексу України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції зазначено, що факт належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підтверджується, зокрема, актами виконаних робіт, які підписані позивачем без зауважень.

Отже, колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про недоведеність позивачем протиправної поведінки ОСОБА_2 підприємства «А.М.А» у вигляді порушенням умов договору, або, що діями відповідача ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради завдано майнову шкоду, а також існування протиправної поведінки відповідача, яка є елементом правопорушення.

Положеннями статті 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Посилання скаржника на те, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності від 14.12.2015 №03-11/93 є доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором та спричинення матеріальної шкоди позивачу, судова колегія апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що вказаний акт не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки акт Державної фінансової інспекції не є ані первинним документом, ані експертизою в розумінні частини 4 статті 853 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія касаційної інстанції зазначає, що акт Державної фінансової інспекції лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт, а відтак результати ревізії не є підставою для стягнення з відповідача майнової шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 07.12.2016 по справі № 916/1621/16.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Одеської області від 25.08.2016 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 25.08.2016 у справі № 916/1963/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 з фізичної культури та спорту Одеської міської ради без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя К.В. Богатир