РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016Справа №910/21428/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР - АВІА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАН ЛТД»

про стягнення 4 578,15 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача Миколюк А.М. - по дов. №б/н від 21.06.2016р.

Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР - АВІА» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАН ЛТД» пені в сум і 4 578, 15 грн. у зв'язку з неналежним виконанням умов договору оренди № МА 7/16 від 01.01.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.11.2016 порушено провадження у справі №910/21428/16 та призначено до розгляду на 19.12.2016.

В судове засідання 19.12.2016 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Представник відповідача в судове засідання 19.12.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-АВІА" (далі позивач, орендар) і товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАН ЛТД" (далі відповідач, суборендар) укладений договір № МА 7/16 про передачу майна територіальної громади міста Києва в суборенду (далі договір).

Згідно п. 1.1 договору, на підставі Рішень Київської міської ради від 17.02.2011 № 28/5415 "Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду на конкурсних засадах" та від 21.04.2015р. № 415/1280 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" позивач передає, а відповідач приймає в суборенду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, загальною площею 30,40 м в секторі № 2-4 з обслуговування пасажирів, що знаходяться за адресою: Повітрофлотський пр-т, 81, літ. Г - для розміщення офісу.

Договір визначає взаємовідносини позивача та відповідача щодо строкового, платного користування відповідачем об'єктом суборенди (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору за користування об'єктом суборенди відповідач сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" , яка на дату підписання Договору в цілому становила 5391,44 грн. на місяць без урахування ПДВ (Додаток № 3 до договору).

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану варість в розмірах та порядку, визначених законодавстом України, який сплачується відповідачем разом з орендною платою (п.3.5 договору).

Згідно п. 3.7 договору за користування об'єктом суборенди орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності відповідача щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Крім цього, у відповідності до умов Договору від 01.01.2016 № 7/16-1 "Про компенсацію вартості послуг" відповідач здійснює компенсацію позивачеві витрат пропорційно площі нежилих приміщень, що знаходяться в суборенді, а саме витрат за спожиту відповідачем електроенергію, витрати за водопостачання, водовідведення та теплопостачання, вивіз твердих побутових відходів, витрати за користування земельною ділянкою, де знаходиться Об'єкт оренди тощо.

Компенсація вартості за вказані послуги визначена у наступні строки:

- вартості води за розрахунковий період, згідно документів, які представник відповідача повинен отримати у позивача з 23 числа і сплатити до 30-го числа поточного місяця (п. 2.1 Договору від 01.01.2016 № 7/16-1 "Про компенсацію вартості послуг");

- 100% компенсації вартості теплової енергії згідно рахунку - фактури до 5-го числа поточного місяця за наступний місяць, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Остаточна компенсація вартості отриманої теплової енергії здійснюється протягом 15 - календарних днів наступного місяця. Виходячи з вартості фактично отриманої, але не компенсованої суюорендарем теплової енергії за звітний мсяць ( п.2.6 договору від 01.01.2016р. №7/16-1 "Про компенсацію вартості послуг");

- до 1-го числа поточного місяця здійснює передплату компенсації вартості електричної енергії, яка буде спожита в поточному місяці, на підставі розрахункового обсягу споживання електроенергії. Остаточний розрахунок за спожиту електроенергію здійснюється відповідачем до 10-го числа місяця, наступного за звітним, за результатами обсягів спожитої електричної енергії у поточному місяці (п. 2.7 від 01.01.2016р. №7/16-1 "Про компенсацію вартості послуг");

- вартість послуг з вивозу твердих побутових відходів (ТПВ) до 5- го числа місяця, наступного за звітним (п. 2.9 Договору від від 01.01.2016р. №7/16-1 "Про компенсацію вартості послуг");

-до 10- го числа місяця, наступного за звітним, компенсацію плати за користування земельною ділянкою ( п.2.10 договору від 01.01.2016р. №7/16-1 "Про компенсацію вартості послуг");

-на протязі 5-ьт днів з дати виставлення рахунку, компенсацію витрат орендодавця та страхування орендованих приміщень ( п.2.12. договору від 01.01.2016р. №7/16-1 "Про компенсацію вартості послуг").

Як свідчать матеріали справи, послуги надавалися позивачем вчасно та у повному обсязі, що підтверджується підписаними Актами здачі-прийняття робіт. Претензій щодо якості та строків надання послуг з боку відповідача не надходило.

Проте, в порушення вищезазначених умов Договору, надані належним чином послуги оплачувалися відповідачем несвоєчасно, не систематично та не в повному обсязі, в результаті чого було нараховано пеню на загальну суму 4 578,15 грн., з них:

за несвоєчасну оплату орендної плати згідно виставлених рахунків-фактур:

- РФ № 8585 від 29.09.2016 (за період з 01.01.2016-29.09.2016) на суму 3495,82 грн.;

- РФ № 9035 від 07.10.2016 (за період з 30.09.2016-07.10.2016) на суму 106,40 грн.;

за несвоєчасну оплату інших платежів (водопостачання, вивіз сміття, енергопостачанняёоплаення, податок на земою, страховий платіж) згідно виставлених рахунків-фактур:

- РФ № 8586 від 29.09.2016 (за період з 01.01.2016-31.08.2016) на суму 575,65 грн.;

- РФ № 8587 від 29.09.2016 (за період з 01.01.2016-29.09.2016) на суму 10,81 грн.;

- РФ № 8587 від 29.09.2016 (за період з 01.01.2016-29.09.2016) на суму 75,41 грн.;

- РФ № 8588 від 29.09.2016 (за період з 01.01.2016-31.08.2016) на суму 4,43 грн.;

- РФ № 8590 від 29.09.2016 (за період з 01.01.2016-31.08.2016) на суму 216,29 грн.;

- РФ № 8591 від 29.09.2016 (за період з 01.01.2016-31.08.2016) на суму 93,34 грн.;

Пеня нараховувалася у відповідності до п. 6.2 Договору та п. 4.5 Договору від 15.02.2014 № 45/14-1 "Про компенсацію вартості послуг" у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на момент прострочення, від суми прострочених платежів за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що позивачем направлялися претензії щодо погашення пені № М-1.1-14-477 від 21.06.2016 та № М-1.1-14-566 від 15.07.2016, які відповідачем були залишені без розгляду та задоволення.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з пені за договором оренди за вказаний період на суму 4 578,15 грн.

Даними діями відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за вказаним договором.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору оренди, між сторонами, згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов ч.1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст.. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона(орендодавець) передає другій стороні(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що відповідач не своєчасно сплачував орендні платежі.

Пунктом 6.2. договору за несвоєчасну сплату орендних платежів передбачена відповідальність - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного Банку, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 4 578, 15 грн. визнаються судом обґрунтованими та задовольняються в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не доведено та не надано доказів на спростування доводів позивача та підтвердження обставин, що звільняло відповідача від обов'язку оплати орендних платежів по договору на спірну суму.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАН ЛТД" (03151, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 51а, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-АВІА" (03036, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 79, ) пеню у розмірі 4 578 грн. 15 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.12.2016 р.

Суддя Трофименко Т.Ю.