КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа№ 910/16550/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Заступника прокурора міста Києва

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016

у справі № 910/16550/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9

в інтересах держави в особі:

1) Київської міської ради,

2) Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації,

3) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ"

про розірвання договору оренди та повернення майна,

за участю представників:

від прокуратури: Колодчина Р.В. - службове посвідчення № 041222 від 08.02.2016;

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: Єрко Н.П. - представник (довіреність №108-19819/01 від 18.11.2015);

від позивача 3: Панкова О.А. - представник (довіреність №56 від 19.04.2016);

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі - позивач-1), Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі - позивач-2) та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (надалі - позивач-3) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансбуд-ХХІ» (надалі - відповідач) про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 01.12.2003 та повернення майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 було зупинено провадження у справі №910/16550/16 до набрання законної сили рішеннями Господарського суду міста Києва у справах №910/16639/16, №910/17310/16, №910/18704/16, №910/17309/16 та №910/16551/16 на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, справу №910/16550/16 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор стверджує, що оскаржувану ухвалу місцевим господарським судом прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права, що є підставою для її скасування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.12.2016.

У судовому засіданні прокурор, представники позивачів 2, 3 підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до місцевого господарського суду.

Позивач 1 та відповідач своїх уповноважених представників у судове засідання не направили, про поважність причин неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення даним особам відповідних поштових відправлень.

Колегія суддів, заслухавши думку присутніх учасників судового процесу, враховуючи вимоги частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, ухвалила здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності уповноважених представників позивача 1 та відповідача.

21.12.2016 в судовому засіданні колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою даного позову є обставини неналежного виконання відповідачем умов договору оренди цілісного майнового комплексу від 01.12.2003, що полягає в укладенні Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ" без погодження з орендодавцем договорів суборенди від 09.06.2016 №16/06-3, від 15.04.2016 №16/04-3, від 01.11.2015 №15/11-1, від 01.10.2015 №15/10-1, від 25.08.2015 №15/08-1 та від 01.06.2016 №16/06-1.

Під час розгляду даної справи місцевим господарським судом встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва та Київського апеляційного господарського суду знаходяться справи:

- №910/16639/16 за позовом виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЮННЕБЕК ФОРМ СЕРВІСЕС" про визнання договору суборенди недійсним;

- №910/17310/16 за позовом виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуга" про визнання недійсним договору суборенди;

- №910/18704/16 за позовом керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом'янської районної і м. Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліс-центр" про визнання недійсним договору суборенди №16/06-1 від 01.06.2016;

- №910/17309/16 за позовом виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9, м. Київ, в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" про визнання недійсним договору суборенди від 09.06.2016 №16/06-3;

- №910/16551/16 за позовом виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-ХХІ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" про визнання недійсним Договору суборенди №15/10-1 від 01.10.2015.

Позовні вимоги прокурора у вищевказаних справах обґрунтовані тим, що договори суборенди, укладені між ТОВ «Трансбуд-ХХІ» та зазначеними товариствами, повинні бути визнані недійсними, оскільки не відповідають умовам договору оренди від 01.12.20103 та укладені з порушенням вимог чинного законодавства України.

Зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №910/16639/16, №910/17310/16, №910/18704/16, №910/17309/16 та №910/16551/16, місцевий господарський суд виходив з того, що останні є пов'язаними між собою, від наслідків розгляду справ за позовами про визнання договорів суборенди недійсними залежить ухвалення рішення у даній справі, оскільки відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Колегія суддів з таким висновком місцевого суду погодитись не може, вважає його безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до правової позиції Пленуму Вищого господарського суду України, викладеної у пункті 3.16. постанови «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі, йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 2, 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи, слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги прокурора у даній справі можуть бути розглянуті незалежно від результатів розгляду справ про визнання договорів суборенди недійсними, оскільки обставини, встановлені при розгляді даних справ, не спростовують факту передачі цілісного майнового комплексу третім особам за договорами суборенди.

Отже, місцевий суд в межах даної справи має можливість самостійно встановити наявність чи відсутність підстав для розірвання договору та повернення орендованого майна.

Таким чином, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено обставин, які об'єктивно перешкоджають розгляду справи №910/16550/16 по суті заявлених позовних вимог прокурора, а тому підстави для зупинення провадження у цій справі відсутні.

Згідно статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд у даній справі дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаних з нею справ.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва судова колегія визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/16550/16 - скасуванню.

Відповідно до пункту 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 7 статті 106 ГПК України, у тому числі, про зупинення провадження у справі, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/16550/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 скасувати та направити справу №910/16550/16 до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду по суті.

3. Матеріали справи №910/16550/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук