Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

" 13 " грудня 2016 р. Справа № 927/963/16

Позивач: Державне підприємство "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова", , вул. Криворізька, 1, м. Дніпропетровськ, 49047

Відповідач: Відкрите акціонерне товариство "Чернігівський завод радіоприладів", , вул. Захисників України, 25, м. Чернігів, 14030

Предмет спору: про стягнення штрафу у розмірі 326077,8 грн.

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 157/1151 від 30.12.2015,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 466/683 від 01.12.2016.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Державним підприємством „Виробниче обєднання Південний машинобудівельний завод ім. О.М. Макарова подано позов до Відкритого акціонерного товариства „Чернігівський Завод Радіоприладів про стягнення суми штрафу у розмірі 326 077,80 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачем в порушення умов п.6.6 Договору № 600/132 не було здійснено реєстрацію податкової накладної від 17.03.2016 № 28 в Єдиному реєстрі податкових накладних в пятнадцятиденний строк, що свідчить про порушення відповідачем взятих на себе господарських зобовязань за договором, а тому останній зобовязаний сплатити штраф у розмірі суми ПДВ цієї податкової накладної, а саме 326 077,80 грн.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.10.2016 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 01.12.2016.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 01.12.2016 розгляд справи відкладено на 13.12.2016 та ухвалено наступне судове засідання провести в режим відеоконференції, забезпечення проведення якого доручено Господарському суду Дніпропетровської області.

У судове засідання 13.12.2016 зявились представники сторін.

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

У своїх доводах представник позивача зазначає, що між сторонами було укладено договір № 600/132 від 09.06.2010 на постачання продукції. У звязку з введенням в дію Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) сторонами 11.03.2015 було укладено додаткову угоду № 12, якою було внесено зміни до договору № 600/132, а саме пункт 6.6 Договору викладено в наступній редакції: „ Виконавець обовязково реєструє податкову накладну в ЄДРПН та надає Замовнику в електронному вигляді, шляхом електронного документообігу, у разі несвоєчасної реєстрації податкової накладної в ЄДРПН, згідно діючого законодавства України, Виконавець сплачує штраф у розмірі суми ПДВ цієї податкової накладної у строк не пізніше 30 календарних днів з дати виникнення зобовязань.

Представник позивача зазначив, що відповідачем були порушені строки, визначені ст. 201 Податкового кодексу України, та несвоєчасно зареєстровано податкову накладну №28 від 17.03.2016. Внаслідок таких дій відповідача позивач протягом чотирьох місяців не міг використати податковий кредит у розмірі 326077,80 грн, що призвело до негативних наслідків для позивача. Оскільки податкові зобов'язання позивача перевищували податковий кредит, тому позивач не міг своєчасно реєструвати податкові накладні з іншими контрагентами. Факти несвоєчасної реєстрації таких податкових накладних встановлено перевірками органів ДФС, і наслідком чого є застосування до нього штрафних санкцій. Також несвоєчасна реєстрація податкових накладних з іншими контрагентами привела до погіршення ділових відносин з ними, оскільки аналогічні спірним умови передбачені договорами майже з усіма контрагентами, що вже є звичайною практикою. Представник позивача посилається на п. 6.6. Договору на постачання №600/132 від 09.06.2010, викладеного в Додатковій угоді від 11.03.2015 до Договору, в якому визначено, що відповідач обов'язково реєструє податкову накладну в ЄРПН та надає Замовнику в електронному вигляді. У разі несвоєчасної реєстрації податкової накладної в ЄРПН передбачено відповідальність відповідача у вигляді штрафу у розмірі суми ПДВ цієї податкової накладної.

Стосовно понесених позивачем збитків представник зазначає, що через неправомірні дії відповідача, а саме порушення п. 6.6 Договору, підприємством було понесено втрати у вигляді накладених на них штрафних санкцій за невчасну реєстрацію податкових накладних з іншими контрагентами. На підтвердження вищезазначеного в матеріалах справи є листи податкового органу з чого видно порушення позивачем строку реєстрації податкової накладної, що було спричинено відсутністю коштів на рахунку підприємства, податкова служба застосовувала до позивача штрафні санкції, оскільки не було зареєстровано вчасно податкові накладні з іншими контрагентами позивача.

Так, представник позивача зазначає, що актом ДФС від 29.07.16 за період з жовтня 2015 по квітень 2016 та актом від 08.11.2016 за період з травня 2016 по вересень 2016 було встановлено порушення зі сторони позивача, які полягають у порушені строків внесення податкових накладних до ЄРПН, одним з факторів, що спричинили дані порушення є відсутність у позивача 326 000 грн податкового кредиту, що тягне за собою зменшення податкового ліміту.

Представник позивача зазначив, що коштів на рахунку було недостатньо для нагальних потреб підприємства, а тим паче, для штучного підвищення податкового кредиту, який був необхідний для реєстрації податкових накладних (взяття бюджетних зобовязань) з іншими контрагентами у спірному розмірі.

Штраф з відповідача стягується не за порушення податкового зобов'язання, а за порушення господарського зобов'язання, як визначеного саме умовами договору, оскільки результатом такого порушення є настання негативних наслідків для господарської діяльності позивача.

Представник відповідача пояснив, що у порядку, передбаченому Податковим кодексом України, склав та зареєстрував спірну податкову накладну в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, оскільки протягом 180 календарних днів з дня складання податкової накладної за платником податку, якщо він не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається, а твердження позивача, що він внаслідок невиконання своїх зобовязань відповідачем несе фінансові збитки, передбачені законодавством, не відповідають дійсності.

Пункт 6.6 Договору № 600/132 від 09.06.2010 у редакції Додаткової угоди № 12 від 11.03.3015 був змінений у цьому договорі з метою захисту інтересів позивача у випадку, якщо внаслідок дії відповідача (нереєстрації податкової накладної більше як на 180 днів) позивач втратить право/можливість на включення суми ПДВ до складу свого податкового кредиту.

Проте, позивач заперечував такі мету та тлумачення спірної умови договору, а оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даних посилань відповідачем не надано, суд не приймає їх до уваги.

Представник відповідача наголошує, що ним порушено виключно податкове зобов'язання, а не господарське зобов'язання, а тому позивач не має право стягувати з відповідача штраф і вважає пункт 6.6. Договору недійсним.

За порушення податкового зобов'язання, а саме: за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної №28 від 17.03.2016, органами ДФС було накладено штраф на відповідача.

Так, до нього було застосовано штрафні санкції, передбачені ст. 120 Податкового кодексу України, у тому числі, за несвоєчасну реєстрацію спірної податкової накладної.

Представник відповідача зазначає, що позивач міг звернутись зі скаргою до органів ДФС, за результатами чого існувала можливість отримання цього податкового кредиту.

Також представник відповідача зазначає, що ним не порушено п. 6.6. Договору на постачання №600/132 від 09.06.2010, оскільки податкова накладна №28 від 17.03.2016 була зареєстрована в ЄРПН та надіслана відповідачу в електронній формі. Представник відповідача вказує, що податкова накладна №28 від 17.03.2016 була зареєстрована з порушенням 15-ти денного строку, встановленого ст. 201 Податкового кодексу України, але зареєстрована у 180-ти денний строк, протягом якого можлива реєстрація податкових накладних. Пунктом 6.6 Договору на постачання №600/132 від 09.06.2010 не визначено строку, протягом якого відповідач повинен здійснити реєстрацію податкової накладної, а тому представник вважає, що ним не порушено п. 6.6 Договору, а штраф позивачем нараховано неправомірно.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, перевіривши надані сторонами докази та оглянувши у судовому засіданні оригінали документів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 09.06.2010 між сторонами було укладено Договір постачання № 600/132 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобовязується поставити, а Замовник прийняти й оплатити бортову апаратуру, в подальшому іменовану Продукція, в кількості та за цінами відповідно до специфікації, яка є невідємною частиною даного Договору.

Згідно п. 2.1 Договору загальна орієнтована сума договору становить 210 636 577,20 грн.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що оплата партії продукції здійснюється Замовником за погодженими на момент постачання договірними цінами на основі протоколу узгодження цін та згідно уточненій специфікації і рахунку Постачальника.

11.03.2015 сторонами було укладено Додаткову угоду № 12 до договору № 600/132 від 09.06.2010 (надалі-Додаткова угода).

Пунктом 1 Додаткової угоди визначено, що сторони прийшли до згоди внести зміни в умови Договору, а саме у розділ 6 „Відповідальність сторін внести пункт 6.6 та викласти його в наступній редакції: „Виконавець обовязково реєструє податкову накладну в ЄДРПН та надає Замовнику в електронному вигляді, шляхом електронного документообігу, у разі несвоєчасної реєстрації податкової накладної в ЄДРПН, згідно діючого законодавства України, Виконавець сплачує штраф у розмірі суми ПДВ цієї податкової накладної у строк не пізніше 30 календарних днів з дати виникнення зобовязань.

Відповідно до Уточненої специфікації № 35 від 23.07.2015 позивачем було надано заявку на поставку продукції на загальну суму 3912933,60 грн, відповідно до якої було укладено Додаткову угоду № 11 від 23.07.2015.

Згідно протоколу розбіжностей до Додаткової угоди № 11 від 23.07.2015 сторони погодили, щ Замовник за уточненою специфікацією № 35 здійснює передоплату в розмірі 50 %, яка становить 1 956 466,80 грн.

Державним підприємством „Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3 було здійснено оплату авансового платежу у розмірі 50 % за Договором платіжним дорученням № 823 від 17.03.2016 на суму 1 956 466,80 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 326077,80 грн.

Після проведеної оплати відповідачем виписано податкову накладну № 28 від 17.03.2016 на суму 1 956 466.80 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 326077,80 грн.

Згідно виписки з Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) податкову накладну № 28 від 17.03.2016 на суму 1 956 466.80 грн, з урахуванням ПДВ, було зареєстровано 18.08.2016 (а.с. 17).

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України проведено перевірку Державного підприємства „Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3 за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року, за результатами якої встановлено порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН до 15 днів із сумою ПДВ у розмірі 34673,53 грн.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України проведено перевірку Державного підприємства „Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3 за період з травня 2016 року по вересень 2016 року, за результатами якої було встановлено порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН: до 15 днів із сумою ПДВ у розмірі 1945013,24 грн, від 16 до 30 днів із сумою ПДВ у розмірі 686950,59 грн та понад 61 календарний день на суму ПДВ 8273,12 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 230, п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцеві на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, зазначеної у податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафних санкції згідно з цим Кодексом.

Таким чином, реєстрація податкової накладної у строк понад 15 днів є саме несвоєчасною реєстрацією у призмі спірної умови Договору, що повязується із застосуванням штрафних санкцій, а відтак суперечить відповідним доводам відповідача.

За нормами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобовязаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

За змістом пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу платник податку може зареєструвати податкову накладну без штучного поповнення «живими» коштами свого рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість лише у разі перевищення розмірів податкового кредиту, що виникає при отриманні товару, над розмірами податково зобовязання, що виникає при продажі товару.

Отже, Податковий кодекс України встановлює наслідки відсутності реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а саме, підприємство-покупець не отримує право на податковий кредит на відповідну суму, внаслідок чого не може зареєструвати податкову накладну при продажу товарів для своїх контрагентів, а відтак збільшується його податкове зобовязання.

Таким чином, несвоєчасне внесення відповідачем спірної податкової накладної до ЄРПН позбавило позивача права на своєчасне отримання податкового кредиту у розмірі 326 077,80 грн.

Недоотримання позивачем податкового кредиту тягне за собою порушення позивачем зобовязань перед іншими контрагентами у виді несвоєчасної реєстрації податкових накладних для таких контрагентів, що підтверджується зазначеними вище результатами перевірок органів державної фіскальної служби.

У свою чергу, порушення платником податку встановленого терміну реєстрації в ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування до неї також передбачає фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу розмірах, встановлених пунктами 120-1.1 та 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Зважаючи на неможливість використання податкового кредиту на суму 326077,80 грн, позивач був позбавлений можливості здійснити реєстрацію податкових накладних для інших контрагентів на зазначену суму, наслідком чого є застосування фінансових санкцій з боку фіскальних органів згідно Податкового кодексу України.

Зазначені порушення викликають за собою ланцюгову реакцію і у діяльності цих контрагентів, а тому суд погоджується з доводами позивача про настання таких негативних для нього наслідків як погіршення ділових відносин з такими контрагентами та можливість понесення аналогічних спірним витрат (штрафів).

За наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача та відхиляє відповідні заперечення відповідача, що спірні умови Договору мають характер господарського зобовязання, оскільки направлені на забезпечення майнових та ділових інтересів позивача у сфері саме його господарської діяльності, а не контролю у сфері податкового законодавства.

Так, застосування фінансових санкцій за порушення податкового законодавства органами ДФС у жодній мірі не захистить права позивача та не відновить його порушені інтереси.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини розширено тлумачить поняття "майно". Так, у постанові від 5 січня 2000 р. в справі "Бейелер проти Італії" зазначається, що "...поняття "майно" в ст. 1 Конвенції має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як "майно" в контексті цього положення". Поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних.

Як вважає суд, зазначені вище як матеріальні, так і нематеріальні інтереси позивача підпадають під поняття «майно» в контексті Конвенції, а відтак підлягають відповідному захисту.

Відповідно до положень ст. 201.10 Податкового кодексу України у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

З наведених правових норм випливає, що звернення до податкового органу зі скаргою на постачальника є саме правом позивача, а не його обовязком, а тому не можна вважати відсутність такого звернення порушенням з боку позивача, або обставиною, що позбавляє його права на захист своїх інтересів у суді.

Не приймаються до уваги посилання відповідача на ймовірну наявність на рахунках позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість певних коштів, не встановлення конкретних розмірів понесених фінансових санкцій або термінів відсутності достатнього розміру податкового кредиту, оскільки предметом заявленого позивачем позову є стягнення з відповідача штрафу за порушення господарського зобовязання, а не відшкодування понесеної позивачем шкоди за наслідками реально понесених збитків.

За приписами ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 32-34 та 36 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші докази та пояснення позивача судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За наведених обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у розмірі 1,5% від ціни позову відповідно до п.п.1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 22, 32-35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" (, вул. Захисників України, 25, м. Чернігів, 14030) на користь Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" (, вул. Криворізька, 1, м. Дніпропетровськ, 49047) суму штрафу у розмірі 326 077,80 грн та 4 891,17 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.12.2016.

Суддя В.В. Шморгун