РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016Справа №910/19271/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна»
До 1) Приватного акціонерного товариства «Фоззі Рітейл» 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроспорт»
Простягнення 364,61 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Вівсяник А.М., Вишнюк Т.С. - за дов.;

від відповідача-1: Аверіна В.Є. - за дов.;

від відповідача-2: Аверіна В.Є. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроспорт» (далі - відповідач-2) про стягнення з відповідачів перерахованого роялті за ліцензійним договором № 1249/02-14 від 01.02.2014 у розмірі 364,61 грн.

Ухвалою від 24.10.2016 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 11.11.2016.

11.11.2016 відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позов.

У судовому засіданні 11.11.2016 представником позивача були надані усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

У судовому засіданні 11.11.2016 на підставі статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 05.12.2016.

Представником позивача 05.12.2016 через канцелярію суду було подано два клопотання про долучення документів до матеріалів справ, які судом розглянуто та задоволено.

Представником відповідача у судовому засіданні 05.12.2016 були надані усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 05.12.2016 на підставі статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 12.12.2016.

09.12.2016 представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представником відповідача у судовому зсіданні 12.12.2016 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено.

Представники позивача у судовому засіданні 12.12.2016 надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідачів надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд відмовити у їх задоволенні

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 12.12.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (далі - субліцензіар) та Акціонерним товариством «Фоззі Рітейл», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Фоззі Рітейл» (далі - клієнт), за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроспорт» (далі - афілійована особа) укладено ліцензійний договір № 1249/02-14 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору субліцензіар зобов'язується в рамках ліцензійної угоди надати клієнту та афілійованим особам ліцензії (тимчасові або постійні) на право користування програмними продуктами Microsoft, тимчасові ліцензії Software Assurance, а клієнт та афілійовані особи зобов'язуються прийняти право на користування програмними продуктами, що зазначені в додатку № 1 і оплатити їх в строки і на умовах, встановлені в розділі 3 договору.

Згідно з п. 3.1 договору вартість договору складається з суми коштів, що сплачується як винагорода клієнтом та афілійованими особами субліцензіару за надання права користування програмними продуктами, зазначеними в додатку № 1. Порядок та строки виплати винагороди за ліцензії зазначені в додатку № 2 до договору.

Як передбачено умовами додатку № 2 до договору, винагорода сплачується клієнтом та афілійованими особами, зокрема, ТОВ «Євроспорт», щомісячно не пізніше 10 числа місяця у розмірі 39,82 грн на місяць.

Згідно з пунктом 3.5. договору, датою платежу за даним договором вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок субліцензіара. Роялті сплачується клієнтом та афілійованими особами банківськими переказом на поточний рахунок субліцензіара на підставі рахунку, виставленого субліцензіаром.

За змістом п. 3.6 договору у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного договору більш ніж на 2 % порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі: С= В х (К2/К1), де В - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання даного договору, що підлягає сплаті; С - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами договору після перерахунку; К1 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату підписання договору; К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного акту узгодження ліцензій згідно з п. 3.6 договору.

Відповідно до п. 3.7 договору у випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 договору, субліцензіар зобов'язаний направити клієнту акт узгодження ліцензій, а клієнт зобов'язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. Відповідні акти є невід'ємними частинами договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2015 р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами (п. 7.1 договору).

Встановлено, що на виконання умов укладеного договору позивач надав право на користування ліцензіями згідно умов договору, що не заперечується відповідачами.

24.05.2016 р. позивач направив на адресу відповідача-2 заяву, згідно якої просив в порядку п. 3.6., п. 3.7 договору сплатити винагороду у розмірі 364,61 грн, згідно рахунків та актів узгодження, що додані до заяви.

Вимога позивача від 20.05.2016 ТОВ «Євроспорт» залишена без належного на те реагування.

Також в матеріалах справи міститься відповідь ПрАТ «Фоззі-Рітейл» № 90, згідно якої останній відмовив позивачу у виплаті нагороди, оскільки договір на момент пред'явлення вимоги припинив свою дію, зобов'язання за договором були виконані в повному обсязі до закінчення дії договору, вимоги (акти) з приводу оплати курсової різниці, передбаченої п. 3.6, п. 3.7 договору, до закінчення дії договору не надсилались субліцензіаром товариству, а тому у ПрАТ «Фоззі-Рітейл» відсутні підстави для здійснення оплати.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачі, на думку позивача, здійснили оплату 8-го та 9-го періодів користування ліцензіями не в повному обсязі, оскільки не сплатили збільшений розмір винагороди за користування ліцензіями внаслідок збільшення національної валюти України стосовно долара США в порядку п. 3.6 укладеного договору.

Відповідачі в заперечення позовних вимог зазначили те, що відповідачем-2 були виконані зобов'язання з оплати винагороди за 8-й та 9-й період користування ліцензіями у повному обсязі в строк, визначений договором та додатковими угодами до нього. Однак, позивач протягом дії договору не скористався своїм правом, передбаченим п. 3.6 та 3.7 договору, не направив після отримання оплати від відповідача 2 та до закінчення дії договору актів узгодження цін, у зв'язку зі зміною курсу долара США, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. за № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Таким чином, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Пунктом 3.6 укладеного договору сторони передбачили, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного договору більш ніж на 2% порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі:

С = Вх(К2/К1),де

В - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання даного договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії даного договору, що підлягає сплаті;

С - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами даного договору після перерахунку;

К1 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату підписання даного договору;

К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного акту узгодження ліцензій згідно п. 3.6 Договору.

Згідно з п. 3.7 договору у випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 договору, субліцензіар зобов'язаний направити клієнту акт узгодження ліцензій, а клієнт зобов'язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. Відповідні акти є невід'ємними частинами цього договору.

Таким чином, укладаючи ліцензійний договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу.

Так, відповідно до умов п. п. 3.6, 3.7 укладеного ліцензійного договору позивач просив стягнути з відповідачів перераховане роялті за 8-й та 9-й періоди ліцензування.

Судом встановлено, що зобов'язання з оплати суми винагороди за 8- період відповідачем-2 виконано 15.12.2014, а за 9-й період виконано 10.07.2015.

Відповідно до пункту 7.1. договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2015 р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, строком дії договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Тобто, строк дії договору прив'язується до факту існування зобов'язань. Зобов'язання з оплати останньої кінцевої суми винагороди за користування ліцензією за договором було виконано відповідачем-2 10.07.2015.

Позивачем були складені акти узгодження ліцензій, у зв'язку зі зміною курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США, а саме перераховано суму роялті на дату проведення відповідачем розрахунку за надані послуги і саме в строк дії ліцензійного договору виникли зобов'язання стосовно оплати перерахованої винагороди (роялті), які відповідачі не виконали в повному обсязі. За розрахунком позивача, який перевірений судом, перерахована винагорода (роялті) складає 364,61 грн (сума роялті (коригування) згідно узгодження акту цін ліцензій № VR від 16.05.2016 становить 116,10 грн, а згідно акту цін ліцензій № 160000141VR від 17.05.2016 становить 248,51 грн).

24.05.2016 позивачем на адресу відповідача-2 було направлено заяву, згідно якої просив в порядку п. 3.6., п. 3.7 договору сплатити винагороду у розмірі 364,61 грн, згідно рахунків та актів узгодження, що додані до заяви.

Також в матеріалах справи міститься відповідь ТОВ «Фоззі-Рітейл» згідно якої останній відмовляється від оплати суми винагороди за 8-й та 9-й квартал користування програмним забезпеченням, посилаючись на те, що у АТ «Фоззі Рітейл» відсутні правові підстави для здійснення оплати на користь ТОВ «Компарекс Україна» на підставі Актів коригування (узгодження ліцензій), направлених на його адресу, після виконання та припинення дії договору.

Разом з тим, судом зазначається, що направлення позивачем вимоги про оплату недоплаченої суми винагороди (роялті) та актів узгодження ліцензій після закінчення календарного строку дії ліцензійного договору не суперечить п. 3.7 даного договору та його умовам оплати.

Оскільки роялті внаслідок зміни курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США відповідачем-1 не оплачено, то суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення перерахованої суми винагороди (роялті) у розмірі 364,61 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині стягнення зазначених коштів лише з відповідача-1 - Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл».

В позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроспорт» суд відмовляє з огляду на те, що згідно умов ліцензійного договору на останнього не покладено обов'язку щодо сплати збільшеного розміру винагороди, у зв'язку з чим на момент подачі позову субліцензіаром не було порушено прав позивача.

Судовий збір у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача-1.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (місцезнаходження: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4Б, ) 364 (триста шістдесят чотири) грн 61 коп. заборгованості та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроспорт» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

19.12.2016

Суддя О.М. Спичак