ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" грудня 2016 р. Справа № 5004/675/12

Господарський суд Волинської області під головуванням судді Пахолюк В.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Правова група "Побережнюк і партнери" від 05.12.2016р. б/н (вхід. №01-74/55/16 від 19.12.2016р.) про заміну сторони виконавчого провадження № 35479363 (зведене виконавче провадження № 41392281) - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані" (первісний стягувач) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Правова група "Побережнюк і партнери" (новий стягувач) по справі №5004/675/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані"

до Дочірного підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор"

про стягнення 335 324, 95 грн.

Представники:

від заявника: ОСОБА_1 - дов. від 05.12.2016р. б/н;

від стягувача: н/з;

від боржника: ОСОБА_2 дов. № 20 від 21.01.2014 р.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2016 р., проведеного на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Волинської області від 19.12.2016р. № 01-3/178, дану заяву розподілено судді Пахолюк В.А.

ВСТАНОВИВ:

Заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Правова група "Побережнюк і партнери" звернувся до суду з заявою б/н (вх.№ 01-74/55/16 від 05.12.2016р.) про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 5004/675/12 в якій просить замінити сторону у виконавчому провадженні №35479363 (зведене виконавче провадження №41392281), а саме стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Правова група "Побережнюк і партнери".

В обґрунтування даної заяви зазначає, що 12.07.2012 року господарський суд Волинської області прийняв ухвалу по справі № 5004/675/12 за позовом ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" до ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" про стягнення заборгованості за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року, яким затвердив мирову угоду між вказаними сторонами спору щодо порядку та строків погашення заборгованості, що виникла, в розмірі 209 969 грн. 81 коп.

29.11.2012 року Відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали господарського суду Волинської області у справі № 5004/675/12 від 12.07.2012 року про затвердження мирової угоди (ВП № 35479363). 11.03.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження № 35479363 до зведеного виконавчого провадження № 41392281, яке веде Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області.

Станом на день звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження до суду ухвала господарського суду Волинської області від 12.07.2012 року по справі № 5004/675/12 в повному обсязі не виконана, заборгованість за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" в повному об'ємі не погашена.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступниптвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова ВСУ від 20.11.2013 p.; постанова ВСУ від 19.08.2014р.).

Заявник вважає про наявність підстав для звернення до господарського суду Волинської області із заявою про заміну стягувача - ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" у виконавчому провадженні № 35479363 (зведене виконавче провадження № 41392281), відкритому на підставі постанови від 29.11.2012 року Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, з огляду на те, що 31 жовтня 2016 року між ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" та ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" було укладено договір № б/н відступлення права вимоги за договорами поставки, в тому числі, за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року. Відповідно до зазначеного договору до ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" перейшло (замість ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані") право вимоги виконання ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" своїх грошових зобов'язань.

В той же день, 31 жовтня 2016 року між ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" та ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" було укладено договір № 31/10-03 відступлення права вимоги. Відповідно до зазначеного договору до ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" перейшло право вимоги виконання ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" грошових зобов'язань, в тому числі, за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року.

Стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані" у письмових поясненнях від 23.12.2016р. (вх.№01-54/11868/16 від 26.12.2016р.) підтримує подану заявником - ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" заяву і просить суд її задовольнити.

При цьому, підтверджує факт укладення 31.10.2016р. між ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" та ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" на оплатній основі договору відступлення права вимоги та між ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" та ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" на оплатній основі договору відступлення права вимоги №31/10-03 від 31.10.2016р.

Відповідно до вказаних вище договорів право грошової вимоги за договорами поставки із ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" перейшло від ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" до ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг", а в подальшому і до ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери".

Посилаючись на приписи ч. 1 ст. 1080 ЦК України зазначає, що згода боржника на укладення договору відступлення права вимоги № б/н від 31.10.2016 року, а також договору відступлення права вимоги № 31/10-03 від 31.10.2016 року не вимагається відповідно до положень чинного законодавства України.

Зважаючи на те, що право вимоги за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 р. та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 р. перейшло до ТзОВ "ПГ "Побережнюк і партнери", воно є заінтересованою особою та відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Повідомив суд, що станом на день укладення зазначених вище договорів відступлення права вимоги боржником (ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор") ухвалу господарського суду від 12.07.2012 року у справі № 5004/675/12 виконано частково. Залишок заборгованості складає 209 969, 81 грн.

До матеріалів справи долучає копію свідоцтва ФК № 277 від 14.04.2011 р. про реєстрацію фінансової установи Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбіпартнер Фактринг».

Боржник ДП «Волинський облавтодор» у відзиві запереченнях № 1478 від 26.12.2016 р. (вх.. № 01-54/11867/16) та представник в судовому засіданні вважає, що дана заява не може бути задоволена судом, оскільки суперечить закону і обставинам справи. При цьому посилається на наступне.

1. Перший договір відступлення права вимоги являється факторингом. Відповідно до частини 3 статті 1079 ЦК України Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

ТОВ "Кліносол трейденг компані" не являється фінансовою установою та не має ліцензії на здійснення факторингової операції, тому договір, укладений між ТОВ "Кліносол трейденг компані" і ТОВ «ЮБІПАРТНЕР ФАКТОРИНГ» в силу недотримання вимог закону є незаконним і на нього поширюються обмеження щодо відступлення, встановлені договором поставки, що також є доказом незаконності в силу ст. 203, 215 ЦКУ.

З огляду на незаконність першого договору відступлення вбачається незаконність отримання права вимоги, а отже, незаконність її наступної передачі, а тому наступний договір, укладений між ТОВ "ЮБІПАРТНЕР ФАКТОРИНГ" і ТОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" (навіть якщо ТОВ "ЮБІПАРТНЕР ФАКТОРИНГ" і має відповідну ліцензіію) є недійсним як такий, що суперечить закону.

2. Підставою незаконності договорів відступлення є також наявність обмежень, передбачених основним договором. Із пункту 10.4 договору поставки продукції № 03/08-09/11 від 03.08.08.2009 року та договору поставки продукції від 29.06.2010 року № 29/06-10/05, на підставі яких виникли правовідносини між сторонами по справі, вбачається, що жодна із Сторін не має права передати свої права за даними договорами третій стороні без письмової згоди іншої Сторони по даних договорах. Письмової згоди на заміну первісного кредитора боржник -ДП «Волинський облавтодор» не давав і не дає. Таким чином, заміна стягувача у виконавчому провадженні буде суперечити вимогам частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України. Така позиція вбачається із Постанов ВСУ від 15.04 2015 року у справі № 910/6098/14. та ВСУ від 10.02.2016р. в справі 3-4гс16.

Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є доказом незаконності договору відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч.І ст. 516 ЦК України.

Така позиція викладена у постанові Верховного суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 910/6098/14. Постанова ВСУ від 10.02.2016р. В справі 3-4гс16.

В цілому договір про відступлення права вимоги є нікчемним правочинам, оскільки він суперечить закону.

3. При наявності судового рішення, відступається заборгованість за судовим рішенням. При наявності затвердженої мирової угоди, будь-які зміни вносяться до неї шляхом затвердження судом відповідних змін до мирової угоди, що здійснено не було.

4. Заміна сторони у виконавчому провадженні наступає після заяви первинного кредитора, а не ТОВ "Правова група "Побережнюк і партнери", яке є третім кредитором.

Статтею 121-4 ГПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони господарський суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом.

Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження".

Заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Отже, при укладенні договору відступлення права вимоги, не змінюючи кредитора у зобов'язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично змінюється стягувач на стадії виконання судового рішення, не зважаючи на те, що відступлення права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 19.08.2014 року.

Без початкової зміни у ВП сторони (ТОВ "ЮБІПАРТНЕР ФАКТОРИНГ") наступна заміна не можлива (ТОВ "Правова група "Побережнюк і партнери").

5. У заяві не обґрунтовано і не спростовано обставини щодо факторингових операцій, що також свідчить про відсутність підстав для задоволення такої заяви.

ТОВ "ЮБІПАРТНЕР ФАКТОР" повинна довести і обгрунтувати реальність отримання вимог і відображення їх в обліку, як новий кредитор.

Згідно п.11 ч.І ст.4 ЗУ про фінпослуги факторинг є фінансовою послугою.

Фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Постанова ВСУ в справі № 3-238гс16 від 13.04.2016р.) ТОВ «Кліносол» не є фінустановою.

Відповідно до п.2.3.договору передбачена можливість відступлення права вимоги в сумі 10 млн. і їх повторне відступлення за 1 000 грн., не означає відсутність ознак факторингу і наявності обмежень, тому заявник не міг отримати права не підтверджених вимог від фінустанови.

Так як первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за законність переданого за договором права вимоги, потрібно залучити ТОВ "Кліносол трейденг компані" і ТОВ "ЮБІПАРТНЕР ФАКТОРИНГ", так як первинний договір теж є незаконним.

6. Договором між ТОВ "ЮБІПАРТНЕР ФАКТОР" і ТОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" фінансова установа передає право вимоги за договором поставки і мировими угодами, стороною яких вона не являється, заміна не відбувалася.

В судовому засіданні представник заявника додатково пояснив, що пунктом 10.4. договору поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 р. та договору поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 р. передбачено, що жодна із сторін не має права передавати свої права за даним договором третій стороні без письмової згоди іншої сторони.

Однак, між ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" та ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" було укладено договір факторингу від 31.10.2016р. (відступлення права вимоги) у порядку ст.ст. 1077-1086 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Пунктом 2.3. договору факторингу від 31.10.2016р. вказано, що з моменту переходу до "нового кредитора" всіх прав кредитора у відношенні до "боржника", "новий кредитор" має право розпоряджатись цими правами на власний розсуд, в т.ч. відступати право вимоги за договорами поставки без будь-яких обмежень.

Отже, укладаючи договір факторингу, сторони передбачили право нового кредитора відступати право вимоги за договором поставки третім особам, а в силу п.2 ст. 1083 ЦК України, ст. 1080 ЦК України при наступному відступленні права вимоги згоди боржника не вимагається.

Щодо передачі права вимоги після набрання судового рішення законної сили зауважив, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредитору та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання.

З огляду на те, що в обох договорах про відступлення права вимоги мова йде про відступлення права вимоги за самим зобов'язанням (договором поставки), то така передача є правомірною та не суперечить законодавству.

Звернув увагу суду, що у відповідності до п.5 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" серед осіб, які мають право звертатись із заявою про заміну сторони у виконавчому проваджені є зацікавлені особи.

Зважаючи на те, що сторони про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином та за змістом ст. 25 Господарського процесуального кодексу України їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд, розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника заявника та боржника, вважає про наявність підстав для задоволення заяви. При цьому виходить з наступного:

12.07.2012р. ухвалою господарського суду Волинської області у справі № 5004/675/12 затверджено мирову угоду від 12.07.2012р., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані" та Дочірнім підприємством "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ковельський автодор" відповідно до якої: « 2. Відповідач визнає, що сума основного боргу перед позивачем на момент укладення цієї мирової угоди відповідає відомостям, які викладені в позовній заяві і становить 109431,89грн. (сто девять тисяч чотириста тридцять одна гривня, вісімдесят девять копійок) за договором поставки №03/08-09/11 від 03.08.2009р. та 100 537,92грн. (сто тисяч пятсот тридцять сім гривень, дев'яносто дві копійки) за договором поставки №29/06-10/05 від 29.06.2010 р., що разом складає 209 969,81грн. (двісті девять тисяч девятсот шістдесят девять гривень, вісімдесят одна копійка) (надалі - "основний борг", а зазначені в цьому пункті договори поставки надалі разом вживаються як "договори"). 3. Відповідач зобов'язується та гарантує сплатити на користь позивача суму основного боргу у розмірі 209 969,81грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача, вказаний нижче у цій мировій угоді, за наступним графіком погашення: до 12 серпня 2012 року відповідач погасить 69 989,94 грн.; до 12 вересня 2012 року відповідач погасить 69 989,94 грн.; до 12 жовтня 2012року відповідач погасить 69 989,94 грн. 4. Позивач відмовляється від позовних вимог щодо стягнення грошових сум з відповідача, сплата яких не передбачена цією мировою угодою, в тому числі неустойки, суми інфляційного збільшення заборгованості та трьох процентів річних. Провадження у справі припинено.

Ухвалою суду від 31.07.2012р. внесено виправлення в текст ухвали від 12.07.2012р., в т.ч.: на сторінці 4 ухвали у абзаці, що починається зі слів 1. Затвердити мирову угоду від 12.07.2012 р. ..., слова Ковельський автодор замінено на слова "Ківерцівський автодор.

Ухвалою суду від 25.09.2012 гр. доповнено резолютивну частину ухвали по справі №5004/675/12 від 12.07.2012р. пунктом 4 наступного змісту: Управлінню державної казначейської служби України у місті Луцьку повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані" (01042, АДРЕСА_1 ) з державного бюджету міста Луцька судовий збір в сумі 6706,50грн., сплачений по платіжному дорученню №1533 від 31.05.2012р. згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи).

29.11.2012 року Відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали господарського суду Волинської області у справі № 5004/675/12 від 12.07.2012 року про затвердження мирової угоди (ВП № 35479363).

11.03.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження № 35479363 до зведеного виконавчого провадження № 41392281, яке веде Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області.

Станом на день звернення із даною заявою про заміну сторони виконавчого провадження до суду ухвала господарського суду Волинської області від 12.07.2012 року по справі № 5004/675/12 в повному обсязі не виконана, заборгованість за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" не погашена (доказів в підтвердження протилежного суду не надано).

31.10.2016р. між ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" та ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" було укладено договір про відступлення права вимоги у порядку ст.ст. 1077 - 1086 ЦК України. Відповідно до зазначеного договору до ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" перейшло право вимоги виконання ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" грошових зобов'язань, в тому числі, за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Пунктом 2.3. договору про відступлення права вимоги від 31.10.2016р. вказано, що з моменту переходу до "нового кредитора" всіх прав кредитора у відношенні до "боржника", "новий кредитор" має право розпоряджатись цими правами на власний розсуд, в т.ч. відступати право вимоги за договорами поставки без будь-яких обмежень.

Згідно п. 5.3. цього договору після підписання договору "новий кредитор" набуває усіх прав як процесуального правонаступника "первісного кредитора" за будь-якими та всіма цивільними, господарськими спорами між "первісним кредитором" і "боржником" або по відношенню до особи "боржника" та/або третіми особами, що випливають з переданих прав вимоги за "договорами поставки", які знаходяться на стадії судового розгляду або виконавчого провадження, у відповідності до чинного законодавства України.

Отже, укладаючи договір про відступлення права вимоги від 31.10.2016р., сторони передбачили право нового кредитора відступати право вимоги за договорами поставки третім особам.

31 жовтня 2016 року між ТзОВ "Юбіпартнер Факторинг" та ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" було укладено договір № 31/10-03 відступлення права вимоги. Відповідно до зазначеного договору до ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" перейшло право вимоги виконання ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор" грошових зобов'язань, в тому числі, за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року. Договір в установленому законом порядку недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

31.10.2016р. ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" було надіслано боржнику - ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" повідомлення вих. №03/10 про відступлення права вимоги.

В підтвердження оплати по договорах відступлення права вимоги від 31.10.2016р. заявником долучено до матеріалів заяви довідку ТзОВ "Кліносол Трейдінг Компані" №1416/101 від 01.12.2016р. та копію платіжного доручення №488 від 31.10.2016р.

Щодо передачі права вимоги після набрання судового рішення законної сили суд зауважує, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредитору та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання.

З огляду на те, що в обох договорах про відступлення права вимоги мова йде про відступлення права вимоги за самим зобов'язанням (договорами поставки), то така передача є правомірною та не суперечить законодавству.

У відповідності до п.5 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" серед осіб, які мають право звертатись із заявою про заміну сторони у виконавчому проваджені є зацікавлені особи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цєсії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанови Верховного Суду України від 20.11.2013p. у справі №6-122цс13 та від 19.08.2014p. у справі №923/945/13).

Таким чином, зважаючи на те, що право вимоги за договором поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та договором поставки № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року перейшло до ТзОВ "ПГ "Побережнюк і партнери", воно є заінтересованою особою та має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Станом на день укладення зазначених вище договорів відступлення права вимоги боржником (ДП "Волинський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Ківерцівський автодор") ухвалу господарського суду від 12.07.2012 року у справі № 5004/675/12 не виконано. Залишок заборгованості складає 209 969, 81 грн. (доказів оплати суду не надано).

Статтями 512-514 Цивільного кодексу України передбачена можливість заміни кредитора у зобовязанні, зокрема, у разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 121-4 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони господарський суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У розумінні статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу, яка спрямована на примусове виконання судових рішень, тому заміна сторони на цій стадії відбувається як на підставі та в порядку, визначеному нормами ГПК України, так і згідно приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 25 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, статтею 25 ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України).

Отже, наведені процесуальні норми надають право заінтересованій особі звернутися з відповідною заявою до господарського суду, який на будь-якій стадії судового процесу може здійснити процесуальне правонаступництво, зокрема, зумовлене заміною кредитора в зобовязанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За таких обставин, матеріалами заяви та змістом договору підтверджено переведення права вимоги на Товариство з обмеженою відповідальністю "Правова група "Побережнюк і партнери" по зобов'язанням зі сплати боргу, що стягується за договорами поставки № 03/08-09/11 від 03.08.2009 року та № 29/06-10/05 від 29.06.2010 року.

Судом не взято до уваги твердження боржника про невідповідність даних договорів вимогам закону та їх нікчемності з огляду на те, що на момент розгляду скарги договір про відступлення права вимоги від 31.10.2016 р. між ТзОВ «Кліносол Трейдінг Компані» та ТзОВ «Юбіпартнер Факторинг» та договір відступлення права вимоги від 31.10.2016 р., укладений між ТзОВ «Юбіпартнер Факторинг» та ТзОВ "Правова група "Побережнюк і партнери" є чинними, в матеріалах справи відсутні докази визнання їх недійсними в судовому порядку.

З системного аналізу чинного законодавства слід констатувати, що останнє не має ніяких обмежень щодо можливості відступлення права вимоги після прийняття судового рішення про стягнення боргу на користь первісного кредитора, на стадії виконавчого провадження. Винесення судового рішення не впливає на зміст зобовязання і не змінює його природи.

Відповідно до вимог ст.32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність заміни сторони виконавчого провадження первісного стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані" на нового стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Правова група "Побережнюк і партнери".

Господарський суд, керуючись ст.ст. 25, 86, 121-4 ГПК України, -

ухвалив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Правова група "Побережнюк і партнери" від 05.12.2016р. б/н (вхід. №01-74/55/16 від 19.12.2016р.) про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником задовольнити.

2. Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліносол Трейдінг Компані" (01042, АДРЕСА_2, ) у виконавчому провадженні № 35479363 (зведене виконавче провадження № 41392281), відкритому на підставі постанови від 29.11.2012 р. Відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Правова група Побережнюк і партнери (04116, м.Київ, вул.Довнар-Запольського, 7-А, ).

Суддя В.А. Пахолюк