ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 915/878/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Ю. Аленіна

ОСОБА_1

при секретарі Р.О. Кияшко

за участю представників:

Від ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Представник ФОП ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився . Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4

на ухвалу господарського суду Миколаївської області

від 25.10.2016 р. про забезпечення позову

по справі № 915/878/16

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4

про стягнення 473016,50грн.

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 (далі позивач). звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з ФОП ОСОБА_4 (далі відповідач) заборгованості за договором купівлі продажу від 17.11.2014 року № 17 в сумі 473016,50 грн., з яких 244987,50 грн. основний борг, 62113,00 грн. пеня, 155979,00 грн. інфляційні, 9937,00 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.08.2016 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

25.10.2016 року позивачем надано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартир за №№3, 4 та 52, що розташовані у будинку №312-а по проспекту Жовтневому у м. Миколаєві , які належать відповідачу на праві власності до моменту розгляду справи по суті та набранням рішення по даній справі законної сили.

На обґрунтування заяви, позивачем додано екземпляри місцевої періодичної преси «Маклер» № 38 (754) та «Позвоните» № 73 в яких містяться об'яви про продаж квартир, які співпадають з характеристиками квартир відповідача та номер мобільного телефону відповідачки.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.10.2016 р. (суддею Васильєвою Л.І.), з посиланням на приписи ст. ст. 66, 67 ГПК України, вищезазначену заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково а саме вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати ? квартири №3 розташованої у будинку №312-а по проспекту Жовтневому у м. Миколаєві , в межах 473016,50грн.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції відповідач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати та відмовити позивачу в задоволенні його заяви про забезпечення позову

В обґрунтування своєї позиції викладеної в апеляційній скарзі, скаржник з посиланням на приписи ст.ст. 65 - 67 ГПК України та Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. № 16 зазначив, що він не розміщував оголошень про відчуження належних йому квартир на які посилається позивач у заяві(це могла здійснити будь-яка інші особа), а крім того ухилення відповідача від уплати заборгованості, наявність якої не доведено і стягнення якої є предметом цього спору не є підставою для забезпечення позову.

У письмовому відзиві на скаргу позивач просив суд залишити її без задоволення,а ухвалу місцевого суду без змін.

Від скаржника ФОП ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника скаржника.

Заслухавши усні пояснення представника ФОП ОСОБА_2, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, запереченнях на неї, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали оскарження ухвали, позивач звернувся до господарського Миколаївської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі продажу від 17.11.2014 року № 17 в сумі 473016,50 грн., з яких 244987,50 грн. основний борг, 62113,00 грн. пеня, 155979,00 грн. втрати від інфляції, 9937,00 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що відповідач здійснює відчуження зазначеного у заяві майна ,що підтверджується оголошеннями з періодичній пресі «Маклер» № 38 (754) та «Позвоните» № 73 і таке відчуження може привести до неможливості виконання судового рішення про стягнення з відповідача зазначеної у позові заборгованості.

Статтею 66 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора , який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених ст. 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову; забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. № 16 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову; з цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову; у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проаналізувавши позовні вимоги позивача, в т.ч. предмет спору, а також заяву позивача про забезпечення позову та зазначені у ній обставини, з урахуванням вищевказаних правових норм та розяснень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності обставин, які можуть ускладнити виконання рішення господарського суду по даній справі у разі не застосування заходів забезпечення позову.

Водночас суд апеляційної інтонації вважає, що вжиття таких заходів не потягне негативних наслідків для відповідача , оскільки заборона відчужувати зазначене в ухвалі майно не впливає на його господарську та будь-яку іншу діяльність та не позбавляє його можливості користуватись цим майном до прийняття рішення по суті спору.

В свою чергу невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до відчуження відповідачем майна , що в свою чергу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по цієї справі у разі задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин суд апеляційної інстанції у погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності безпосереднього звязку між запропонованим заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви та цей захід є адекватним і розумним.

Доводи апелянта про те , що він не розміщував у пресі оголошень про відчуження майна, про заборону відчуження якого їдеться в оскарженій ухвалі і це могла зрити будь-яка інші особа, не приймається судом до уваги ,оскільки матеріали справи свідчать що такі оголошення дійсно були розміщені в засобах масової інформації , а відповідач у порушення приписів ст.33 і 34 ГПК України не довів належним та достатніми доказами що він не розміщав їх , а що їх розміщала будь-яка інша особа.

Слід зазначити, що якщо відповідач ,як він зазначає у скарзі, не планував відчуження цього майна,то відповідно заборона його відчужувати ніяким чином не порушує його права як власник цього майна, та не позбавляє його можливості користуватись цим майном до прийняття рішення по суті спору.

Таким чином, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, як зазначалось вище, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для скасування ухвали місцевого суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 66, 67, 99, 101-106 ГПК України Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.10.2016 р. про забезпечення позову по справі № 915/878/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 без задоволення.

Головуючий суддя В.В.Лашин

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Т. А. Величко