Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Іменем України
Р І Ш Е Н Н Я
"20" грудня 2016 року Справа № 927/1137/16
Суддя Фетисова І.А.
Представники сторін:
від позивача: не з'явився,
від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 04.11.2016,
від третьої особи: ОСОБА_3 - довіреність № 1 від 12.12.2016 р.
Позивач та третя особа в судове засідання 14.12.2016 року не з'явилися, уповноважених представників у судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
В судове засідання з'явився представник відповідача, яким на підтвердження повноважень подано суду довіреність за підписом в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області, що свідчить про іншу назву установи, яка є відповідачем по справі.
Представником відповідача в судовому засіданні 14.12.2016 надано усні пояснення про зміни в підпорядкуванні та назві відповідача протягом 2015 року та заявив усне клопотання про заміну відповідача правонаступником на ОСОБА_1 Держгеокадастру у Ріпкинькому районі .
Третьою особою надано пояснення, відповідно до яких викладено позицію по взяття на облік бюджетних зобов'язань відповідача як в 2013 році на підставі договору №65, так й в 2014-2016 роках, що просить врахувати при прийнятті рішення.
В судове засідання 20.12.2016 р. зявились представники відповідача та третьої особи. Позивач не зявився, представника в удове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Так, судова кореспонденція направлена на адресу позивача була ним отримана 15.12.2016 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, однак неявка позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Представник відповідача надав суду копії наказів від 15.07.2015 р. № 219 та від 05.08.2015 № 282. Суд долучив документи до матеріалів справи.
Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши представників відповідача та третьої особи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру постановлено реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2. Згідно додатку 2 Перелік територіальних органів Держземагентства, які реорганізуються під колонкою Найменування територіального органу Держгеокадастру, який утворюється значиться ОСОБА_1 Держгеокадастру у Ріпкінському районі, а в колонці Найменування територіального органу Держземагентства, який реорганізується - ОСОБА_1 Держземагентства у Ріпкінському районі.
Крім того, відповідно до наказу Комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України № 219 від 15.07.2015 р. реорганізовано ОСОБА_1 Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області шляхом приєднання до ОСОБА_1 Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області згідно з додатком 1.
Згідно з наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 282 від 05.08.2015 р. вирішено погодитись з позицією ОСОБА_1 Держземагенства у Ріпкінському районі Чернігівської області щодо можливості забезпечення здійснення покладених на ОСОБА_1 Держзнемкадастру у Ріпкінському районі Чернігівської області наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 р № 12 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру у Чернігівській області» функцій і повноважень ОСОБА_1 Держземагенства у Ріпкінському районі Чернігівської області, що припиняється.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність ознак правонаступництва від реорганізованого відділу Держземагенства в Ріпкинському районі у створеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі .
А тому, враховуючи приписи ст. 25 ГПК України, судом замінено відповідача з ОСОБА_1 Держземагенства у Ріпкинському районі Чернігівської області на правонаступника ОСОБА_1 Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області.
Судом встановлено, що 22.10.2013 року сторонами укладено договір № 65, згідно п. 1.1 якого виконавець (позивач) зобовязується у 2013 році надати замовнику (відповідачу) послуги, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.
Відповідно до п. 1.2. найменування послуг наступне: створення цифрових растрових карт по Ріпкинському району Чернігівської області методом векторизації сканованих зображень топографічних карт масштабу 1:10 000 та (або) видавничих оригіналів карт (рельєф).
Пунктом 3.1. визначено ціну договору 43 556,00 грн. у відповідності з протоколом узгодження договірної ціни (додаток 2 до договору) та кошторисом (додаток 3 до договору).
Розрахунки по договору здійснюються на підставі ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України та наявного бюджетного фінансування. Оплата по договору здійснюється після передачі виконаних послуг замовнику та підписання сторонами акту приймання передачі. Результати наданих послуг виконавець оформлює, відповідно до вимог зазначених в технічному завданні (додаток 1 до договору) та надає замовнику акти наданих послуг та цифрові векторні карти, отримані шляхом векторизації сканованих зображень матеріалів. Форма акта наданих послуг затверджена додатком 5 до договору. Складання актів наданих послуг здійснюється відповідно до технічного завдання. ( додаток 1 до договору).
Додатком 4 до договору також затверджений календарний план на послуги із створення цифрової векторної карти по Чернігівському району Чернігівської області, підписаний та скріплений печатками сторін.
19.12.2013 року сторони підписали та скріпили печатками акт надання послуг за договором від 22.10.2013 року № 65. Згідно акту позивачем були надані послуги на суму 43 556,00 грн.
Згідно накладної від 19 грудня 2013 року виконавець здав документацію по наданим послугам, а замовник її отримав. Накладна підписана обома сторонами.
Замовник не має претензій до наданих Виконавцем послуг, послуг прийняв, однак на момент розгляду справи послуги відповідачем не оплачені.
Матеріалами справи підтверджується наявність зазначеної у позовній заяві заборгованості відповідача.
Приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦКУ визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, надавши послуги, позивач вчинив належні дії, а відповідач, в свою чергу, прийняв такі послуги, але не здійснив їх оплату, чим порушив умови договору № 65 від 22.10.2016 р.
Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідач доказів повної оплати суду не надав та заперечив заявлений позов, в звязку з чим суд зазначає наступне: .
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.
Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального право відношення, від його виконання належним чином.
Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати підрядних робіт.
Аналогічна правова позиція наведена в Постановах Вищого господарського суду №914/1760/13 від 13.11.2013р., №913/851/13 від 05.08.2013р., рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р..
Також, в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 вказується на те, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи яка фінансується з державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.
При цьому, судом береться до уваги п.1.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013, в якому Вищий господарський суд України зазначив, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).
За таких обставин, заперечення відповідача судом до уваги не приймається.
Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.
Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобовязання по оплаті своєчасно не виконав, заявлений позов підлягає задоволенню, судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача з огляду на приписи ст.49 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 525,526,615, 901,903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 25, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Позов задовольнити повністю.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Суддя І.А.Фетисова