ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2016 Справа № 904/4595/16
За позовом Покровської міської ради Дніпропетровської області, м. Покров

Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСПЕЦСЕРВІС", м. Дніпро

про стягнення суми 386 195, 31 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки та інфляційних витрат у розмірі 66 795, 82 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №12/236 - 3312/16 від 16.09.2016 року.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №10 від 07.07.2015 року.

Суть спору:

Покровська міська рада Дніпропетровської області (далі - позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСПЕЦСЕРВІС" (далі - відповідач) суму 290 587, 31 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки, 66 795, 82 грн. інфляційних, 3 000, 00 грн. витрат на правову допомогу, 5 360, 75 грн. судового збору.

Одночасно із поданням позову до суду, позивачем подано заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом накладення арешту, в межах заявленої суми позову, на грошові кошти відповідача, які обліковуються на його рахунках, а також на майно відповідача - нежитлове приміщення нежитлове приміщення (будівлю цеху інвентаризаційний № 455313), що розташоване на земельній ділянці 0,5800 га, растровий номер земельної ділянки :01:037:0026, та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Орджонікідзе, вул. Г. Тикви, буд. № 3.

Відповідач проти позову заперечує, вказує, що Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993р. № 284, та приписами статті 156 Земельного кодексу не передбачено таких підстав відшкодування збитків, як фактичне користування земельною ділянкою та стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки для обслуговування власних будівель та споруд. Разом з тим, відповідач вказує, що його не було повідомлено про засідання комісії, за результатом якого було вирішено здійснити нарахування відповідачу суми збитків. До того ж, відповідач вказує, що ним регулярно сплачувався податок на землю, а тому відсутні підстави вважати завдання шкоди відповідачем позивачу. Також, відповідач наголошує на тому, що підприємство відповідача виконує виключно роботи з виготовлення оснастки для електродвигунів та виготовлення комплектуючих до електродвигунів, що підтверджується, зокрема, наказом №31 від 25.07.2012р. по ТОВ «Укрспецсервіс». Крім того, відповідач, посилаючись на ст. 93 Земельного кодексу України, ст.ст. 626, 627, ч.1 ст. 638 ЦК України, ст.ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі» зазначає, що оренда землі здійснюється на підставі договору, який укладається на засадах свободи та рівності сторін, в тому числі при визначенні його умов, враховуючи приписи законодавства. З огляду на положення частини 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» та статті 288 Податкового кодексу України позивач не може стверджувати, що в разі укладення з відповідачем договору оренди раніше він обов'язково отримував би орендну плату у розмірі 8%, а тому відсутні підстави вважати що позивач отримав би саме такий дохід. Разом з тим, відповідач зазначає, що з огляду на приписи ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, придбавши за договором купівлі-продажу нежитлове приміщення - будівля цеху інв.№455313, що розташована на земельній ділянці 0,5800 га, кадастровій номер земельної ділянки №:01:037:0026 у ЗАТ «Укрелектрочормет», до ТОВ «Укрспецсервіс» перейшло право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, а саме обов'язок сплачувати за землю 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, передбачений Угодою про плату за фактичне користування земельною ділянкою під обєктами нерухомого майна та малими архітектурними формами від 24.12.07р., укладеною між позивачем та ЗАТ «Укрелектрочормет». Посилаючись на пункт 2.1 вказаної угоди, відповідач не заперечує проти доплати 0,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також, з огляду на приписи рішення Конституційного суду України від 11.07.2013р. по справі №1-4/2013 (№6-рп/2013) за конституційним зверненням ПМП «Максима» щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.59 Конституції України, ч.1 ст.44 ГПК України, відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Заявою від 12.07.2016 року позивач, посилаючись на рішення засідання комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі територіальній громаді м.Покров, що відбулось 16.06.2016року, про стягнення з відповідача витрат за фактичне використання земельної ділянки в розмірі 95 608, 00 грн. за період з 08.02.12р. по 01.03.13р., просить суд сягнути з відповідача суму 386 195, 31 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки, 66 795, 82 грн. інфляційних, 5 360, 75 грн. судового збору, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Заявою від 27.07.2016 року позивач, посилаючись на арифметичну помилку в заяві від 12.07.2016 року, просить суд сягнути з відповідача суму 386 195, 31 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки, 66 795, 82 грн. інфляційних, 5 360, 75 грн. судового збору, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 27.07.2016р. по справі №904/4595/16 господарським судом зупинено провадження по справі №904/4595/16 до розгляду Жовтневим районним судом м.Дніпро справи №201/10369/16-а за позовом ТОВ Укрспецсервіс до Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним акту та скасування рішення виконавчого комітету міської ради №110 від 24.02.16р.

У зв'язку з надходженням апеляційної скарги Покровської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2016р., 02.08.2016 року справу №904/4595/16 направлено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для розгляду скарги по суті.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.08.2016 року ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2016р. у справі №904/4595/16 скасовано, а справу направлено до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 08.09.2016р. провадження у справі №904/4595/16 поновлено, а розгляд справи призначено на 26.09.2016 року.

12.09.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшов запит Дніпропетровського апеляційного господарського суду про направлення справи у зв'язку з надходженням на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСПЕЦСЕРВІС" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.08.16р. у звязку з чим провадження у справі у першій інстанції зупинено згідно ухвали суду від 13.09.16р., а справу направлено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для її подальшого скерування до Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016 року по справі №904/4595/16 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.08.2016 року у справі № 904/4595/16 залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду від 17.11.2016 року провадження у справі №904/4595/16 поновлено, а розгляд справи призначено на 05.12.2016 року.

Заявою від 09.12.2016 року позивач, посилаючись на рішення засідання комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі територіальній громаді м. Покров, що відбулось 16.06.2016року, про стягнення з відповідача витрат за фактичне використання земельної ділянки в розмірі 87 371, 50 грн. за період з 08.02.12р. по 01.03.13р., просить суд сягнути з відповідача суму 377 958, 81 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки, 66 795, 82 грн. інфляційних, 5 360, 75 грн. судового збору, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

З приводу наданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог від 12.07.2016 року з уточненнями від 27.07.2016 року та заяви про збільшення позовних вимог від 09.12.2016 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом пункту 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Первісні позовні вимоги обґрунтовані посиланнями позивача на рішення Виконавчого комітету Орджонікідзевської (Покровської) міської ради Дніпропетровської області №110 від 24.02.2016р., акт та розрахунок визначення розмірів збитків, заподіяних власнику землі -Орджонікідзевській (Покровській) міській раді за фактичне використання земельної ділянки, затвердженому на засіданні комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі територіальній громаді м. Покров, що відбулось 11.02.2016р.

З огляду на те, що в обґрунтування наданих заяв про збільшення позовних вимог, позивач посилається на рішення засідання комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі територіальній громаді м.Покров, що відбулось 16.06.2016 року, господарський суд розцінює подані заяви, як такі що змінюють підставу позову.

Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п., тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову (п.3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті. Заяви про зміну предмета або підстави позову подані після початку розгляду судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд перейшов до розгляду справи по суті в судовому засіданні 15.06.2016 року (а.с.110), а заяви про збільшення позовних вимог надійшли до господарського суду 12.07.2016 року з уточненнями від 27.07.2016 року та 09.12.2016 року, тому суд залишає подані заяви позивача без розгляду та розглядає справу в межах первісних позовних вимог, заявлених позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

В судових засіданнях 15.06.16р., 13.07.16р. та 05.12.16р. оголошувалась перерва згідно ст. 77 ГПК України.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦСЕРВІС» на підставі Договору купівлі-продажу від 11.01.2012 року, реєстраційний № 15, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, набув у власність нерухоме майно - нежитлове приміщення (будівлю цеху інвентаризаційний № 455313), що розташоване на земельній ділянці 0,5800 га., кадастровий номер земельної ділянки :01:037:0026, та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Орджонікідзе (перейменовано на місто Покров на підставі постанови ВРУ від 17.03.2016 за № 1037 - VIII й надалі за текстом м. Покров), вул. Г. Тикви, буд. № 3.

Вказане майно зареєстровано за відповідачем, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав за № 33119046 від 08.02.2012 року.

Попереднім власником нерухомого майна - Орджонікідзевським відділенням Закритого акціонерного товариства «Укрелектрочормет» 23.03.2005 року було укладено з Орджонікідзевською міською радою (перейменована на Покровську міську раду на підставі рішення 7 сесії 7 скликання від 28.04.2016 року за № 23) Договір оренди земельної ділянки, загальною площею 5800,0 кв.м. (0,5800 га.), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Г. Тикви, 3 для обслуговування власних будівель та споруд.

24.12.2007 року між тими ж самими сторонами укладено Угоду про плату за фактичне користування земельною ділянкою під об'єктами нерухомого майна та малими архітектурними формами.

Вказана угода укладена на строк оформлення технічної землевпорядної документації і діє до моменту укладення договору оренди земельної ділянки та його держаної реєстрації.

Станом на час звернення позивача до суду між позивачем та відповідачем не укладено договору оренди.

Рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області року №26 від 23.03.2012 року задоволено клопотання ТОВ «Укрспецсервіс» щодо надання дозволу на виготовлення технічної землевпорядної документації по відведенню вільної ділянки в оренду по вул. Г. Тикви, 3.

Рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області року №56 від 26.11.2013 року внесено зміни до рішення №26 від 23.13.2012 року щодо надання дозволу на виготовлення технічної землевпорядної документації по відведенню земельної ділянки в оренду по вул. Г.Тикви, 3, а саме викладено в новій редакції пункти 2, 3 щодо зміни формулювання назви технічної документації.

З огляду на відсутність укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди земельної ділянки, має місце фактичне використання земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Листом № 11/1-31/16 від 04.01.16р. позивачем повідомлено відповідача про завдання позивачу збитків за користування земельною ділянкою за адресою: місто Покров, вул. Г. Тикви, буд. № 3, на суму 292 156, 90 грн. та запропоновано врегулювати спір в досудовому порядку.

05.01.2016 року листом №11/4-39/16 позивач направив відповідачу угоду про плату за фактичне користування земельною ділянкою під обєктами нерухомого майна та розрахунки розміру оплати за фактичне користування земельною ділянкою. Другий екземпляр направленої угоди позивачу не повернуто.

Листом (№11/31-283/16) від 22.01.2016 року позивачем запрошено відповідача на засідання комісії по визначенню розмірів збитків, яке призначене на 11.02.2016 року о 09:30 годину.

Представник відповідача на засідання комісії не з'явився.

Рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №47 від 27.01.2016 року, згідно Постанови КМУ № 284 від 19.04.1993 року, створено Комісію по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе.

11.02.2016 року комісією у складі голови комісії - ОСОБА_4 та членів комісії - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Н.С., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 вирішено наступне:

- встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» збитки за фактичне використання земельної ділянки площею 5800,00 кв.м., яка використовується для обслуговування власних нежитлових будівель та споруд по вул. Г.Тикви, 3 в м.Орджонікідзе за період з 01.03.2013 року по 01.02.2016 року;

- затвердити акт з розрахунком визначення розміру збитків, заподіяних власнику землі територіальній громаді м. Орджонікідзе, вчинених тимчасовим зайняттям і використанням ТОВ «Укрспецсервіс» земельної ділянки площею 5800,0 кв.м., яка використовується для обслуговування власних нежитлових будівель та споруд по вул. Г. Тикви, м.Орджонікідзе.

Ставка орендної плати за користування земельними ділянками на території Орджонікідзевської міської ради для земель з функціональним призначенням «Оптова торгівля та складська діяльність», яка є основним видом діяльності відповідача, становить 8%, затверджена рішенням Орджонікідзевської міської ради 18 сесії 6 скликання № 6 від 23.03.2012 року та рішенням № 17 від 10.04.2014 року.

Так, згідно акта та розрахунку визначення розміру збитків, заподіяних власнику землі територіальній громаді м. Орджонікідзе, позивач нарахував до сплати відповідачу збитки за період з 01.03.2013 року по 01.02.2016 року на суму 290 587, 31 грн.

03.03.2016 року позивач листом за №11/69-1076/16 від 19.02.2016 року направив відповідачу копію Рішення №110 про затвердження матеріалів засідання Комісії та розрахунок заборгованості від 24.02.2016 року та запропоновано погасити заборгованість. Вказані документи були отримані відповідачем 17.03.2016 року.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми збитків.

Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно з приписами статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів, цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до пп.3 ст.151 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч.2 ст.152 Земельного кодексу України)

За змістом положень статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюється відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993р. № 284 (далі - Порядок)

Так, положеннями пункту 3 Порядку визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням в результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п.2 Порядку).

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина (п.5 Порядку).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючі те, що вищезазначеним рішенням Виконавчий комітет Орджонікідзевської міської ради встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» збитки за фактичне використання земельної ділянки площею 5800,00 кв.м., яка використовується для обслуговування власних нежитлових будівель та споруд по вул. Г.Тикви, 3 в м. Орджонікідзе за період з 01.03.2013 року по 01.02.2016 року, та затверджено акт з розрахунком розміру вказаних збитків, вимоги позивача про стягнення з відповідача розміру вказаних збитків є правомірним.

Між тим, суд зазначає, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем не враховано, що відповідачем в період з 01.03.2013 року по 01.02.2016 року сплачено земельний податок на загальну суму 36 323, 42 грн. (а.с.75-103), тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог, а сума, що підлягає задоволенню судом становить 254 263, 89 грн.

Посилаючись на приписи частини 2 статті 625 цивільного кодексу України позивачем нараховано до сплати відповідачу інфляційні за період з квітня 2013 року по травень 2016 року у розмірі 66 795, 82 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.2 постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.13р. №14 обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вичиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних.

Заперечення відповідача з приводу його необізнаності щодо проведення засідання комісії по визначенню розмірів збитків, яке призначене на 11.02.2016 року, відхиляються судом, оскільки в матеріалах справи наявні докази направлення на адресу відповідача відповідного запрошення на засідання комісії (а.с.25).

Заперечення відповідача стосовно переходу права користування земельною ділянкою на умовах, що передбачені Угодою про плату за фактичне користування земельною ділянкою під обєктами нерухомого майна та малими архітектурними формами від 24.12.07р., укладеною між позивачем та ЗАТ «Укрелектрочормет», також відхиляються судом, оскільки вказана угода за своїм змістом є договором оренди землі, а з огляду на відсутність державної реєстрації вказаного правочину, що передбачено ст.ст. 14, 20 Закону України «Про оренду землі» в редакції станом на 24.12.07 р., така угода не тягне за собою настання прав та обовязків для сторін по справі.

З приводу решти заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №47 від 27.01.2016 року, створено Комісію по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе, на засіданні якої встановлено розмір збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» за фактичне використання земельної ділянки площею 5800,00 кв.м., яка використовується для обслуговування власних нежитлових будівель та споруд по вул. Г.Тикви, 3 в м. Орджонікідзе за період з 01.03.2013 року по 01.02.2016 року.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначене рішення Виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області у встановленому законом порядку недійсним не визнано та не скасовано, тому в силу положень ст. 144 Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов'язковими до виконання.

Заява про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача в межах заявленої суми позову, задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не надано відповідних доказів в обґрунтування своєї вимоги, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З приводу заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. суд зазначає наступне.

За змістом статті 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Рішенням Конституційного суду України від 11.07.2013р. №6-рп/2013 у справі №1-4/2013 у справі за конституційним зверненням приватного малого підприємства-фірми "Максима" щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 59 Конституції України, частини першої статті 44 ГПК України справи про відшкодування витрат на юридичні послуги у господарському судочинстві визначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким до судових витрат віднесені, зокрема, витрати, пов'язані, з оплатою послуг адвоката, у контексті статті 59 Конституції України потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню юридичній особі у господарському судочинстві, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом, лише за послуги адвоката.

Так, пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що з доданого до справи договору про надання правової допомоги №б/н від 10.05.16р. та акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.05.16р. вбачається, що дані послуги були надані не адвокатом, а юридичною особою - Українсько-Російським Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельна компанія «Югос», суд вважає відсутніми підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання Покровської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову відмовити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦСЕРВІС» (49000, АДРЕСА_1, ) в дохід місцевого бюджету в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 48, ідентифікаційний код ради 04052212, код доходів 24062200, "Інші надходження" - за фактичне використання землі, р/р 0031 банк УДКСУ у м. Покров Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ казначейства 37691430, МФО 805012) 254 263, 89 грн. збитків у вигляді недоотриманих бюджетом доходів за фактичне використання земельної ділянки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦСЕРВІС» (49000, АДРЕСА_1, ) в дохід місцевого бюджету в особі Покровської міської ради Дніпропетровської області (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 48, ідентифікаційний код ради 04052212, код доходів 24062200, "Інші надходження" - за фактичне використання землі, р/р 0031 банк УДКСУ у м. Покров Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ казначейства 37691430, МФО 805012) судовий збір в розмірі 3 813, 96 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний 22.12.2016р.