ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р.Справа № 922/4185/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "ВЕРШИНА", м. Дніпро
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Красна Поляна
про стягнення 9000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Кургузова Ю.В. директора;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "ВЕРШИНА" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9000,00 грн., які виникли унаслідок неналежного виконання відповідачем оплати здійсненого позивачем перевезення вантажу згідно замовлення №00258. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив. Судом встановлено, що згідно інформації по відстеженню пересилання поштових відправлень з офіційного сайту "Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" по штрихкодовому ідентифікатору №250, за яким було направлено ухвалу про порушення у даній справі від 05.12.2016р., зазначена ухвала суду була вручена відповідачу особисто 13.12.2016р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

01.06.2016р. позивачем (перевізник) було отримано від відповідача (замовник) замовлення №00258 на здійснення перевезення вантажу (20 т. фарби на піддонах) за маршрутом Дніпропетровська область - с. Нехотіївка, вартістю фрахту 9000,00 грн., яке було погоджено позивачем та прийнято до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено договір у спрощеній формі.

05.06.2016р. відповідно до погоджених умов позивачем здійснено перевезення вантажу відповідно до замовлення за маршрутом м. Дніпропетровськ (Україна) - с. Нехотіївка (Росія), що підтверджується міжнародною товарно - транспортною накладною серії СМR №402705 від 02.06.2016р.

07.06.2016р. позивачем був виставлений позивачу рахунок на оплату № 139 від 07.06.2016 за надані транспортні послуги на загальну суму 9000, 00 грн.

Відповідно до умов замовлення, оплата здійснюється у безготівковій формі протягом 10 банківських днів по оригіналам документів.

15.06.2016р. оригінали документів по перевезенню за спірним замовленням були надіслані відповідачу, що підтверджується експрес-накладною Нової пошти №9504.

Як вбачається із замовлення №00258 від 01.06.2016 у ньому не встановлено строк сплати за надані послуги з перевезення.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має праве вимагати його виконання у будь-який час.

10.11.2016р. позивач у порядку ст. 530 ЦК України, в порядку досудового врегулювання спору надіслано відповідачу вимогу №07/11/2016 від 07.11.2016р. про необхідність негайно сплатити заборгованість у сумі 9000,00 грн., що підтверджується описом вкладення цінного листа та квитанцією про відправлення, яка отримана відповідачем 12.11.2016р., але на вказану вимогу не відреагував та суму боргу позивачу не сплатив.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 9000,00 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, номер запису в ЄДР: 2 033008 від 15.10.2013р., р/р 4000 в ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "ВЕРШИНА" (49000, м. Дніпро, вул. Гоголя, буд. 2, , р/р 9502 в Банк АТ "ПроКредит Банк", МФО 320984) суму заборгованості у розмірі 9000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.12.2016 р.

Суддя Ю.В. Светлічний