ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.12.2016р. Справа № 905/2962/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Рвачову О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Служба автомобільних доріг у Донецькій області, м. Покровськ, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне агентство автомобільних доріг України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області, м. Покровськ, Донецька область

про стягнення 673 802 грн. 71 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 23.11.2015р.

від відповідача: представник не зявився.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне агентство автомобільних доріг України, м. Київ: представник не зявився.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області, м. Покровськ, Донецька область: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 21.12.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", м. Маріуполь, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Покровськ, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором підряду №2-59 від 14.06.2013р. у розмірі 534 761 грн. 53 коп., пені в розмірі 97 326 грн. 60 коп., 3 % річних у розмірі 13 581 грн. 46 коп., інфляційних втрат у розмірі 28 133 грн. 12 коп., а разом 673 802 грн. 71 коп.

Ухвалою суду від 17.10.2016р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 14.11.2016р. Ухвалою суду від 14.11.2016р. розгляд справи було відкладено на 01.12.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.12.2016р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне агентство автомобільних доріг України, м. Київ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.12.2016р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області, м. Покровськ, Донецька область.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.12.2016р. було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 27.12.2016р. та відкладено на 21.12.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором підряду №2-59 від 14.06.2013 року щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 612, 625, 629, 837, 853, 882, 886 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 193, 317 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 01.12.2016р. та 21.12.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору підряду №2-59 від 14.06.2013р. року із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені. 19.12.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав письмові пояснення, за змістом яких було змінено період нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені, та додано розрахунок позовних вимог.

Відповідач про судові засідання 14.11.2016р., 01.12.2016р. та 21.12.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать штампи поштових відправлень та повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 21.10.2016р., 23.11.2016р. та 08.12.2016р. Однак у засідання суду представника не направив.14.11.2016р. через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надіслав відзив (вих.№01.3-2050 від 11.11.2016р.) на позовну заяву, клопотання ( вих.№01.3-2051 від 11.11.2016р.) про залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Державної казначейської служби у м. Красноармійськ, клопотання (вих. №01.3-2051 від 11.11.2016р.) про залучення до участі у справі іншого відповідача Державне агентство автомобільних доріг України, клопотання (вих.№01.3-2061 від 14.11.2016р.) про відкладення розгляду справи, призначеного на 14.11.2016р. 17.11.2016р. через канцелярію господарського суду Донецького області відповідачем надано оригінали: відзиву (вих.№01.3-2050 від 11.11.2016р.) на позовну заяву, клопотання ( вих.№01.3-2052 від 11.11.2016р.), клопотання (вих. №01.3-2052 від 11.11.2016р.), клопотання (вих.№01.3-2061 від 14.11.2016р.) про відкладення розгляду справи, призначеного на 14.11.2016р. 01.12.2016р. через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надіслав супровідний лист з додатками та клопотання (вих..№01.3-2282 від 30.11.2016р.) про розгляд справи за відсутності представника відповідача. 21.12.2016р. через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надіслав письмові пояснення (вих.№01.3-2546 від 21.12.2016р.) з додатками, в т.ч. просив провести розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а саме:

- Державне агентство автомобільних доріг України, м. Київ, про дату судового засідання 21.12.2016р. було повідомлене належним чином, про що свідчать штамп поштового відправлення та повідомлення про вручення рекомендованого листа з відміткою про його отримання 08.12.2016р., однак у засідання суду представника не направило, про причини неявки суд не повідомило, вимоги суду не виконало.

- ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області, про дату судового засідання 21.12.2016р. було повідомлено належним чином, про що свідчать штамп поштового відправлення та повідомлення про вручення рекомендованого листа з відміткою про його отримання 08.12.2016р., однак у засідання суду представника не направило, про причини неявки суд не повідомило, вимоги суду не виконало. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (далі - учасник) був укладений договір підряду №2-59 від 14.06.2013р. (далі за текстом Договір), за умовами якого Підрядник бере на себе зобовязання за завданням Замовника своїми силами і засобами, на власний ризик виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Волноваха Тельманове, км 24+900 км 29+000 (обєкт) відповідно до затвердженої кошторисної документації та в обумовлений Договором термін, а Замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Відповідно до п.2.1 Договору, ціна Договору становить 26 521 513 грн. 45 коп., в т.ч.: ПДВ 4 420 252 грн. 24 коп.

Відповідно до п.3.1. Договору (в редакції, погодженій сторонами у Додатковій угоді від 31.12.2015р. до договору підряду №2-59 від 14.06.2013р.), Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 10 (десяти) днів з моменту підписання Договору і забезпечує їх завершення до 31 грудня 2016 р.

Відповідно до п.12.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником протягом 20 банківський днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання Сторонами акта прийняття виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в). Замовник відповідно до вимог, встановлених постановою Кабінету міністрів України від 09.10.2006р. №1404, за заявкою Підрядника при наявності фінансових ресурсів, може здійснити попередню оплату робіт у розмірі до 30 відсотків річного обсягу фінансування. Учасник зобовязується виконати роботи за рахунок попередньої оплати впродовж трьох місяців. По закінченні вказаного терміну, невикористані суми повертаються на рахунок в органи Держказначейства.

Відповідно до п.12.2 Договору, до акта прийняття виконаних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3).

Згідно з п.14.7 договору, при затримці термінів перерахування платежів за виконані роботи з вини Замовника, він сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від договірної ціни робіт за кожний день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п.17.1 Договору (в редакції, погодженій сторонами у Додатковій угоді від 31.12.2015р. до договору підряду №2-59 від 14.06.2013р.), Договір діє до 31.12.2016р.

На підтвердження факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором на загальну суму 534 761 грн. 53 коп., останнім надано до матеріалів справи акт №1 приймання виконаних будівельних робіт б/д на суму 5 826 грн. 23 коп., акт №2 приймання виконаних будівельних робіт б/д на суму 528 935 грн. 30 коп. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати б/, б/д на суму 534 761 грн. 53 коп.

Вищезазначені акти та довідка, що були подані разом з позовною заявою позивачем, не містять підпису відповідача та не містять дати складання.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано податкову накладну №23 від 02.10.2015р., що є підтвердженням здійснення господарської операції позивача, формування податкового кредиту відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Отже, оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6. Постанови Пленуму вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

В процесі розгляду даної справи, господарським судом Донецької області, було встановлено, що 17.05.2016р. Донецьким окружним адміністративним судом було прийнято Постанову по справі №805/120/16-а за позовом Служби автомобільних доріг у Донецькій області до ОСОБА_1 державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком», про визнання протиправними та скасування попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства щодо реєстрації фінансових зобовязань №40 від 29.12.2015р.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду №805/120/16-а від 17.05.2016р. було встановлено наступне.

Служба автомобільних доріг у Донецькій області діє на підставі Положення, згідно якому Служба є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (далі Укравтодор). ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області, здійснює свої повноваження і завдання у відповідності до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011року за №460/2011.

Служба автомобільних доріг у Донецькій області є неприбутковою організацією, одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. До основних функцій якої належать організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд, фінансування робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд згідно із законодавством, здійснення функцій замовника по всьому комплексу дорожніх робіт, тощо (пункти 1.4., 1.5. , 2.2. Положення).

На виконання своїх функцій, визначених цим Положенням, протягом 2011 2013 років між Службою і ТОВ "Шляхове будівництво «Альтком" було укладено договори про закупівлю послуг за державні кошти: № 2-236, № 2-237 від 24.11.2011 року, № 2-244 від 06.12.2011 року, № 2-71, №2-72, № 2-73 від 12.06.2012 року, № 2-25 від 26.03.2013 року, № 2-277 від 14.12.2013 року, № 2-60 від 02.06.2013 року, № 2-57, № 2-58, № 2-59 від 14.06.2013 року, № 2-237 від 24.11.2015 року, згідно з якими за завданням замовника виконавець ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» протягом 2012 2013 років виконував роботи з будівництва, реконструкції, капітального ремонту автомобільних доріг загального користування в Донецькій області. Обставини щодо наявності договірних правовідносин між Службою та ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», предметом яких є будівництво, реконструкція, капітальний ремонт автомобільних доріг підтверджуються відповідними договорами про закупівлю послуг за державні кошти.

На підтвердження виконання робіт виконавцем та їх прийняття замовником свідчать акти приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в і довідки про їх вартість за формою КБ-3, підписані обома сторонами, що відповідає вимогам статті 882 Цивільного кодексу України «передання та прийняття робіт».

Статтею 43 Бюджетного кодексу України встановлено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується бюджетне обслуговування бюджетних коштів.

Бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (пункт 7 частини1 статті 2 Бюджетного кодексу України).

Правовідносини з приводу реєстрації та обліку бюджетних зобовязань, розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах державної казначейської служби України регулюється відповідним порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012р. № 309 (далі Порядок № 309).

Оскільки обслуговування бюджетних коштів на рахунках Служби автомобільних доріг у Донецькій області, що є їх одержувачем, здійснюється ОСОБА_1 Державного казначейства України у м.Красноармійську, у відповідності до пунктів 2.1., 2.2. Порядку № 309 за фактом взяття Службою бюджетних зобовязань за укладеними договорами на придбання послуг у ТОВ «ШБ «Альтком», вони були зареєстровані та взяті на облік органом Казначейства.

Факт взяття бюджетних зобовязань підтверджується відповідною відміткою ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області на договорах з ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» та на реєстрі бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів.

Джерелом фінансування обєктів будівництва, реконструкції, капітального ремонту за вказаними договорами між Службою та ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» передбачались кредитні кошти, залучені Укравтодором (розпорядником бюджетних коштів) під державні гарантії у 2012 році.

На підтвердження чого свідчить постанова Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 219 «Про затвердження переліку обєктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення та обсягів їх фінансування у 2013 році за кредитами, залученими під державні гарантії у 2012 році», Постанова Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №782 «Деякі питання використання коштів, залучених у 2013 році під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг», Постанова Кабінету Міністрів України №46 від 12.02.2014 «Деякі питання використання у 2014 році коштів, залучених у 2012 році під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг».

17 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 498 (з наступними змінами від 30.09.2015 року №805) «Деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг», якою затверджено перелік обєктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення, роботи на яких виконано у 2010-2014 роках, та обсяги їх фінансування у 2015-2017 роках за рахунок коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг, згідно з додатком 2. Спірні зобовязання значаться в переліку обєктів фінансування за цією постановою.

Згідно з п. 2.4. наведеного Порядку, розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати прийняття ними до виконання бюджетного фінансового зобовязання подають до відповідного органу державного казначейства реєстр фінансових зобовязань, а також оригінали документів, що підтверджують факт взяття бюджетного зобовязання та бюджетного фінансового зобовязання.

На виконання цієї норми, 28 грудня 2015 року Службою автомобільних доріг у Донецькій області було подано ОСОБА_1 державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області реєстр бюджетних фінансових зобовязань № 114 за встановленою формою, а також копії первинних документів, актів прийняття виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в, що підтверджують факт виконання підрядною організацією зобовязань за вищевказаними договорами та взяття Службою автомобільних доріг в Донецькій області бюджетних зобовязань.

Донецьким окружним адміністративним судом встановлено, що згідно постанови КМУ №498 (додаток 2) до переліку обєктів фінансування включено також вищезазначені роботи з будівництва, реконструкції та капітального ремонту автомобільних доріг загального користування державного значення, що становлять предмет договорів про закупівлю послуг за державні кошти, виконаних ТОВ «ШБ «Альтком» у попередні роки, і за якими виникли фінансові зобовязання, що є спірними.

Зокрема, до переліку обєктів включено: будівництво автомобільної дороги в обхід м.Донецька (четверта черга) на підставі договору № 2-237 від 24.11.2011 року; реконструкція автомобільної дороги Знамянка-Луганськ-Ізварине (на м.Волгоград через мм.Дніпропетровськ, Донецьк) на підставі договорів №№ 2-236 від 24.11.2011 року, 2-224 від 06.12.2011 року, 2-25 від 26.03.2012 року, 2-277 від 14.12.2012 року; реконструкція автомобільної дороги Запоріжжя-Донецьк (обхід м.Донецька, четверта черга) на підставі договорів №№ 2-71, 2-72, 2-73 від 12.06.2012 року; капітальний ремонт автомобільної дороги Волноваха-Тельманове на окремо визначених ділянках на підставі договорів №№ 2-57, 2-58, 2-59 від 14.06.2013 року, тощо.

Обставини, що підтверджують виконання спірних робіт у попередні роки (протягом 2012 2013 років), містяться в відомостях у документах за формами КБ-2в і КБ-3 щодо періоду виконання будівельних робіт.

Отже, враховуючи, що мотивувальній частині Постанови Донецького окружного адміністративного суду №805/120/16-а від 17.05.2016р. було встановлено, що Службою автомобільних доріг у Донецькій області було підписано та скріплено печаткою акти виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт в тому числі за Договором підряду №2-59 від 14.06.2013р., то ці обставини не потребують доказування у даній господарській справі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Так, матеріали справи містяться належним чином засвідчені копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1219/1-2 за червень 2013р. від 28.12.2015р. на суму 534 761 грн. 53 коп., акт №1219/1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013р. від 28.12.2015р. на суму 5 826 грн. 23 коп., акт №1219/2 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013р. від 28.12.2015р. на суму 528 935 грн. 30 коп.

Вказані довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати та акти підписані повноважними представниками сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

Крім того, в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія Реєстру бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 28 грудня 2015р. №114, до якого в тому числі включені акти форми КБ-2 від 28.12.2015р., та довідка форми КБ-3 від 28.12.2015р. №1219/1-2 на загальну суму 534 761 грн. 53 коп. до договору підряду №2-59 від 14.06.2013р.

Також, в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія Реєстру бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 24 грудня 2015р. №60 з відміткою ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області про реєстрацію та взяття на облік від 28.12.2015р., до якого в тому числі включені бюджетні зобовязання на загальну суму 534 761 грн. 53 коп. за договором підряду №2-59 від 14.06.2013р., що свідчить про факт взяття Службою автомобільних доріг у Донецькій області бюджетних зобовязань за укладеним договором з позивачем.

Таким чином, враховуючи встановлений Постановою Донецького окружного адміністративного суду №805/120/16-а від 17.05.2016р. факт наявності підписаних актів виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за договором підряду №2-59 від 14.06.2013р., а також наявність зазначених актів та довідки в матеріалах справи, господарський суд Донецької області дійшов висновку, що відповідачем були прийняті роботи, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» без претензій щодо якості, обємів і вартості, а тому у Служби автомобільних доріг у Донецькій області виник обовязок щодо їх оплати.

Отже, судом встановлено, що зобовязання з оплати вартості виконаних робіт за договором підряду №2-59 від 14.06.2013р. відповідачем не виконані в повному обсязі, вартість робіт у розмірі 534 761 грн. 53 коп. станом на час розгляду справи не сплачена.

Граничним строком оплати виконаних робіт, встановленим п.4.1. до договору підряду №2-59 від 14.06.2013 року, за актами приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013р. є 27.01.2016р.

Проаналізувавши укладений сторонами договір підряду №2-59 від 14.06.2013р., суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно оплати робіт, як це визначено п.12.1 Договору підряду №2-59 від 14.06.2013 року, протягом 20 банківський днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання Сторонами акта прийняття виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в).

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором підряду №2-59 від 14.06.2013 року в сумі 534 761 грн. 53 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 13 581 грн. 46 коп., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним, на підставі чого суд зробив власний розрахунок. Фактично розмір 3% річних складає 13 581 грн. 48 коп.

Враховуючи те, що відповідно до ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не може виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню у сумі 13 581 грн. 46 коп.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт у розмірі 28 133 грн. 12 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 19 234 грн. 29 коп. на підставі чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в частині стягнення 8 898 грн. 83 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню на суму 97 326 грн. 60 коп., виходячи з розрахунку 0,1% відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Пунктом 14.7. договору передбачено, що при затримці термінів перерахування платежів за виконані роботи з вини Замовника, він сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від договірної ціни робіт за кожний день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період за який сплачується пеня.

Проте, як вбачається з розрахунку до позовної заяви, позивач нараховує пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Разом з тим, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним, на підставі чого суд зробив власний розрахунок. Фактично розмір пені становить 97 861 грн. 36 коп.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 97 326 грн. 60 коп. підлягають задоволенню.

Розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

Також, суд зазначає, що посилання відповідача, зазначені у відзиві, стосовно відсутності підстав у останнього щодо виникнення обовязку з розрахунку з позивачем за виконані роботи через відсутність підписаних між сторонами актів виконаних будівельних робіт, судом не приймається до уваги, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи.

Суд ще раз звертає увагу, що Постановою Донецького окружного адміністративного суду №805/120/16-а від 17.05.2016р. було встановлено, що Службою автомобільних доріг у Донецькій області було підписано та скріплено печаткою акти виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт в тому числі за Договором підряду №2-59 від 14.06.2013р., у звязку з чим, ці обставини не потребують доказування у даній господарській справі.

Крім того, в матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1219/1-2 за червень 2013р. від 28.12.2015р. на суму 534 761 грн. 53 коп.; акту №1219/1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013р. від 28.12.2015р. на суму 5 826 грн. 23 коп.; акту №1219/2 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013р. від 28.12.2015р. на суму 528 935 грн. 30 коп.; Реєстру бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 28 грудня 2015р. №114, до якого в тому числі включені акти форми КБ-2 від 28.12.2015р., та довідка форми КБ-3 від 28.12.2015р. №1219/1-2 на загальну суму 534 761 грн. 53 коп. до договору підряду №2-59 від 14.06.2013р.; Реєстру бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 24 грудня 2015р. №60 з відміткою ОСОБА_1 Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області про реєстрацію та взяття на облік від 28.12.2015р., до якого в тому числі включені бюджетні зобовязання на загальну суму 534 761 грн. 53 коп. за договором підряду №2-59 від 14.06.2013р., що свідчить про факт взяття Службою автомобільних доріг у Донецькій області бюджетних зобовязань за укладеним договором з позивачем.

Вказані довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати та акти підписані повноважними представниками сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

Крім того, у відзиві відповідач посилається на відсутність бюджетного фінансування саме на момент виконання свого зобовязання перед позивачем за даним договором. Стосовно даного питання, суд дійшов висновку, що дана обставина не звільняє Службу автомобільних доріг у Донецькій області від виконання зобов'язань щодо оплати наданих послуг, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання. Так, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 N 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р.

Стосовно посилання відповідача, зазначених у письмових поясненнях (вих.№01.3-2546 від 21.12.2016р.), щодо того, що факти, встановлені судом адміністративної юрисдикції не мають преюдиціального значення для господарського суду, суд зазначає наступне.

Суд, ще раз звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6. Постанови Пленуму вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У звязку з вищевикладеним, суд не приймає зазначені твердження відповідача до уваги, оскільки нормами чинного законодавства України чітко передбачено преюдиціальність обставин, встановлених рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили. А тому, господарський суд Донецької області приймає до уваги всі вже встановлені факти Постановою Донецького окружного адміністративного суду №805/120/16-а від 17.05.2016р. щодо підписання та скріплення печаткою Службою автомобільних доріг у Донецькій області актів виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, в тому числі за Договором підряду №2-59 від 14.06.2013 р. Отже, вказані обставини не потребують повторного доказування у даній господарській справі.

Крім того, ухвалою господарського суду Донецької області від 01.12.2016р. було відкладено вирішення питання стосовно клопотання відповідача (вих.№01.3-2052 від 11.11.2016р.) про залучення до участі у справі №905/2962/16 іншого відповідача Державне агентство автомобільних доріг Україні.

19.12.2016р. від позивача надійшли письмові пояснення, за змістом яких останній вважає клопотання відповідача про залучення до участі у справі №905/2962/16 іншого відповідача Державне агентство автомобільних доріг Україні безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Отже, стосовно клопотання відповідача (вих.№01.3-2052 від 11.11.2016р.), суд зазначає наступне.

Клопотання від 11.11.2016р. № 01.3-2052 Служби автомобільних доріг у Донецькій області про залучення до участі іншого відповідача Державне агентство автомобільних доріг Україні, залишається судом без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Договір підряду №2-59 від 14.06.2013р. укладений між Службою автомобільних доріг у Донецькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком». Даний договір не містить обовязку Державного агентства автомобільних доріг Україні виконати зобов'язання перед позивачем з оплати вартості робіт.

Як зазначено у п.1.3 Положення про службу автомобільних доріг у Донецькій області, служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

З урахуванням того, що відповідачем не було доведено передбачених договором або законом підстав для виникнення у Державного агентства автомобільних доріг України обов'язку перед позивачем з оплати виконаних робіт за договором №2-59 від 14.06.2013р., суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати його відповідачем по даній справі та клопотання від 11.11.2016р. № 01.3-2052 Служби автомобільних доріг у Донецькій області залишити без задоволення.

У прохальній частині позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь, Донецька область просить стягнути з Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Покровськ, Донецька область, суму заборгованості за договором підряду №2-59 від 14.06.2013р. у розмірі 534 761 грн. 53 коп., пеню в розмірі 97 326 грн. 60 коп., 3 % річних у розмірі 13 581 грн. 46 коп., інфляційних втрат у розмірі 28 133 грн. 12 коп., а разом 673 802 грн. 71 коп. Вказана сума зазначена, як ціна позову. При визначенні розміру судового збору за подання позовної заяви суд виходить з ціни позову зазначеній у прохальній частині позовної заяви.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір, нормами якого визначені правові засади справляння судового збору, передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору визначена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378 гривень.

Отже, розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 10 107 грн. 04 коп.

Дослідивши платіжне доручення № 3290 від 26.09.2016р. на суму 10 108 грн. 00 коп., судом встановлено, що судовий збір сплачений позивачем у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п.5.1 та п.5.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Оскільки позивачем не подано відповідного клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 00 грн. 96 коп.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору та витрати на послуги адвоката за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 546, 549, 610, 612, 625, 629, 837, 882 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, ч. 2 ч. 2 ст.218, ч.1 ст. 230, ч.6 ст.232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 24, 28, 33, 34, ч.3 ст. 35, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Покровськ (, місцезнаходження 85302, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Поштова, будинок 20) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (, місцезнаходження 87525, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Бахчиванджи, будинок 2) заборгованість з оплати виконаних робіт на підставі договору №2-59 від 14.06.2013р. в розмірі 534 761 грн. 53 коп., інфляційні втрати у сумі 19 234 грн. 29 коп., 3% річних у сумі 13 581 грн. 46 коп., пені у сумі 97 326 грн. 60 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 9 973 грн. 56 коп.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 8 898 грн. 83 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 21.12.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко