ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.2016р. Справа №905/3060/16

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь в особі

Слов'янського регіонального виробничого управління, м.Слов'янськ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр

«Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих

закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м.Слов'янськ

про стягнення заборгованості в сумі 955671,52 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 по дов.

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь в особі Слов'янського регіонального виробничого управління, м.Слов'янськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», м.Слов'янськ, про стягнення заборгованості в розмірі 955671,52 грн., у тому числі основний борг в сумі 854796,65 грн., три проценти річних в сумі 17419,73 грн., пеня в сумі 31188,54 грн. та інфляція в сумі 52266,60 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №89 від 29.12.2011р. в частині повної та своєчасної оплати наданих протягом січня 2015р.-вересня 2016р. послуг.

Відповідач надав відзив на позов від 24.11.2016р. №10юк/1153 відповідно до якого зазначив, що на підставі платіжного доручення №2756 від 21.11.2016р. частково сплатив заборгованість в сумі 100000,00 грн.

За змістом відзиву на позов від 23.12.2016р. №10юк/1276 відповідачем повідомлено суд про погашення заборгованості перед позивачем на суму 90000,00 грн.

Крім цього, 28.11.2016р. до суду надійшло клопотання відповідача від 24.11.2016р. №10юк/1155 про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, зокрема, відмовити у стягненні пені та зменшити розмір інфляції, трьох процентів річних на 50%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

29.12.2011р. між сторонами був підписаний договір про надання послуг по централізованому питному водопостачанню №89, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався протягом дії договору надати послуги відповідачу (споживачу) з централізованого водопостачання, а споживач зобовязався прийняти і оплатити надані постачальником послуги.

Розрахунковий обєм надання послуг по централізованому питному водопостачанню узгоджений у п.2.3 договору.

На момент підписання договору тариф на послуги централізованого питного водопостачання становить 5,30 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ). На загальну суму нараховується 20% ПДВ (п.5.2 протоколу розбіжностей).

Споживач згідно узгодженого розрахункового обєму надання послуг на поточний місяць, самостійно здійснює платежі по діючим тарифам в наступні строки:

- до початку поточного місяця в розмірі 1/3 узгодженого розрахункового місячного обєму за першу декаду;

- до 10 числа поточного місяця в розмірі 1/3 узгодженого розрахункового місячного обєму за другу декаду;

- до 20 числа поточного місяця в розмірі 1/3 узгодженого розрахункового місячного обєму за третю декаду (п.5.5 договору).

Кінцеві розрахунки за надані послуги за минулий місяць споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акту-рахунку, з урахуванням поточних оплат, в строк до 1 числа місяця наступного на звітним (п.5.6 договору).

Договір набирає чинності при досягненні сторонами угоди по всім істотним умовам, та діє з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. (п.9.1 договору). Договір вважається пролонгованим та діє на тих же умовах на період оформлення та узгодження розбіжностей майбутнього договору (п.9.2 договору). Договір неодноразово пролонговувався.

Сума договору на 2015р. становить 11132080,00 грн. з ПДВ., відповідно до додаткової угоди від 24.12.2014р.

Відповідно до додаткової угоди від 17.12.2015р., тариф на централізоване питне водопостачання з 01.01.2016р. становить 8,18 грн. за 1 куб.м. без ПДВ (п.5.2 договору), орієнтовна сума договору на 2016р. становить 1747248,00 грн. з ПДВ (п.5.3 договору).

Позивачем надані відповідачу послуги з централізованого питного водопостачання, що підтверджено актами прийому-передачі виконаних робіт, які підписані та скріплені печаткам підприємства, та виставленими актами-рахунками №28 від 28.02.2015р. на суму 32512,32 грн., №53 від 31.03.2015р. на суму 45289,56 грн., №78 від 30.04.2015р. на суму 52368,24 грн., №103 від 31.05.2015р. на суму 68166,48 грн., №129 від 30.06.2015р. на суму 94827,60 грн., №155 від 31.07.2015р. на суму 106218,36 грн., №181 від 31.08.2015р. на суму 129654,96 грн., №207 від 30.09.2015р. на суму 119256,36 грн., №232 від 31.10.2015р. на суму 129553,20 грн., №256 від 30.11.2015р. на суму 138450,84 грн., №279 від 31.12.2015р. на суму 88728,36 грн., №3 від 31.01.2016р. на суму 122346,62 грн., №27 від 29.02.2016р. на суму 120697,54 грн., №51 від 31.03.2016р. на суму 135617,86 грн., №75 від 30.04.2016р. на суму 109821,41 грн., №99 від 31.05.2016р. на суму 109203,00 грн., №123 від 30.06.2016р. на суму 147220,37 грн., №147 від 31.07.2016р. на суму 189458,62 грн., №172 від 31.08.2016р. на суму 173507,62 грн., №196 від 30.09.2016р. на суму 141576,17 грн., на загальну суму 854796,65 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кінцеві розрахунки за надані послуги за минулий місяць споживач здійснює самостійно на підставі підписаного сторонами акту-рахунку, з урахуванням поточних оплат, в строк до 1 числа місяця наступного на звітним (п.5.6 договору).

Свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів за надані послуги в сумі 854796,65 грн. за договором №89 від 29.12.2011р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Як встановлено, згідно з наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями №2756 від 21.11.2016р., №2860 від 14.12.2016р. відповідачем було сплачено позивачу грошові кошти в сумі 190000,00 грн.

За таких обставин, згідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 190000,00 грн. підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Одночасно, враховуючи, що в решті вимог про стягнення основного боргу позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 664796,65 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 17419,73 грн. за період з 01.02.2015р. по 10.10.2016р. та інфляцію в сумі 52266,60 грн. за період з лютого 2015р. по серпень 2016р.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних та інфляції, проведений позивачем, є аріфметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до п.7.3 договору №89 від 29.12.2011р. сторонами узгоджено, що споживач у випадку прострочення виконання грошового зобовязання повинен сплатити пеню за кожен день за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно вказаного пункту договору позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 31188,54 грн. за період з 01.11.2015р. по 10.10.2016р.

Відповідачем до матеріалів справи надане клопотання від 24.11.2016р. №10юк/1155 про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, зокрема, відмовити у стягненні пені та зменшити розмір інфляції, трьох процентів річних на 50%.

Щодо даного клопотання відповідача суд вважає занеобхідне зазначити наступне.

За приписами ст.230 Цивільного кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасно, нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Таким чином, виходячи з того, що інфляція та три проценти річних за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, у суду відсутні відповідні правові підстави для їх зменшення.

Як наслідок, позов в частині вимог про стягнення інфляції та трьох процентів річних є правомірним та підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача в частині зменшення розміру пені суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, позивачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено жодними доказами факту виникнення в нього збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №89 від 29.12.2011р.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, враховуючи надані до матеріалів справи докази, приймаючи до уваги ступень вини відповідача у невиконанні зобовязань перед позивачем, причини такого невиконання, невідповідність заявленого до стягнення розміру пені наслідкам порушення, суд дійшов висновку про наявність виняткових підстав для зменшення розміру заявленого до стягнення позивачем розміру пені до 20000,00 грн., в результаті чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 20000,00 грн.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір підлягає віднесенню на останнього повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 49, 82-85, п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Припинити провадження по справі №905/3060/16 в частині позовних вимог Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь в особі Слов'янського регіонального виробничого управління, м.Слов'янськ до ОСОБА_1 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця», м.Слов'янськ про стягнення основного боргу в сумі 190000,00 грн.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь в особі Слов'янського регіонального виробничого управління, м.Слов'янськ до ОСОБА_1 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця», м.Слов'янськ про стягнення основного боргу 664796,65 грн., трьох процентів річних в сумі 17419,73 грн., пені в сумі 31188,54 грн. та інфляції в сумі 52266,60 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» (84110 м.Слов'янськ, вул.Пушкінська, буд.2, ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Слов'янського регіонального виробничого управління (84122 м.Слов'янськ, вул.Університетська, буд.13, рах.№7686 в АТ «ОТП Банк» м.Краматорськ, МФО 300528, ) основний борг в сумі 664796,65 грн., пеню в сумі 20000,00 грн., три проценти річних в сумі 17419,73 грн. та інфляцію в сумі 52266,60 грн., судовий збір в сумі 14335,07 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 27.12.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина