ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 922/2/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Джиністра", м. Іллічівськ третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім ТіД", м. Іллічівськ
до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петропавлівка", с. Петропавлівка
про стягнення 123.876,92 грн.
за участю представників:

позивача - не зявився

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю;

3-ої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

29.12.2015р. ТОВ "Джиністра" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "АФ "Петропавлівка", у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків у розмірі 123.876,92 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що позивач зазнав матеріальні збитки, у звязку з реалізацією товару неналежної якості, проданого йому відповідачем за договором купівлі-продажу від 26.06.2015 р. № 022-375, що не відповідав договірним умовам та державним стандартам; розмір збитків складається з витрат які зазнав позивач у звязку з реалізацією неякісного товару за ціною нижчою ніж закупівельна, витрат на транспортування цього неякісного товару, витрат на послуги елеватора щодо доведення сої (товару) до кондиційних показників, витрат на проведення дослідження якості сої; в якості правових підстав вказує на норми ст. 21 ЗУ "Про зерно та ринок зерна в Україні", ст. ст. 193, 268, 269 ГК України, ст. ст. 15, 22, 509, 610, 611, 673, 674 ЦК України.

Позивач ТОВ "Джиністра" позов підтримує у повному обсязі. В судове засідання призначене на 20.12.2016 р. представник позивача не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У наданих до суду додаткових поясненнях (вх. 43437) наголошує, що фактично результати судової експертизи підтвердили неналежну якість поставленої сої та підтвердили результати досліджень, які були проведені у червні-липні 2015 р. акредитованою лабораторією ДП "Агмінтест", тобто висновок судової експертизи від 08.11.2016 № 7979/16-34 підтверджує порушення договірних зобовязань ТОВ "АФ "Петропавлівка" за договором купівлі-продажу від 26.06.2015 № 022-375 щодо обовязку продажу товару належної якості.

Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у запереченнях на позов (вх. 3701), додаткових запереченнях (вх. 7771, 43619) та під час розгляду спору у судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з огляду на те, що товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "АФ "Петропавлівка" було належним чином виконано умови договору № 022-375 від 26.06.2015 р., натомість саме позивач не скористався своїми правом на участь у прийманні товару по кількості і якості та в порушення п. 3.6 договору не здійснив заходів для достовірної перевірки якості товару на місці його відвантаження, тобто в с. Петропавлівка, Богодухівського району, до переходу до останнього права власності на товар, яке відбулося 30.06.2015 р.; товар було відвантажено в автотранспорт відповідача і прийнято останнім без зауважень; позивачем не доведено, що товар відвантажений 30.06.2015 року на автотранспорт позивача, є тим товаром який було перевірено експертними установами, оскільки позивачем якість товару було вирішено перевірити лише 02.07.2015 року, після здійснення транспортування товару з одного пункту в другий та для здійснення відбору спірного матеріалу представник відповідача не залучався; як приймання товару на складі відповідача, так і здійснення позивачем самостійної перевірки якості товару у м. Іллічевськ здійснювалось позивачем поза межами Інструкції про порядок приймання продукції промислово-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 № П-7.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, висновок судового експерта та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

26.06.2015 р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Джиністра" (покупець, позивач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АФ "Петропавлівка" (продавець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 022-375, відповідно до умов якого продавець - ТОВ "Агрофірма "Петропавлівка" прийняв на себе зобов'язання передати у власність покупцю - ТОВ "Джиністра" товар (сою) урожаю 2014 року у кількості 70,00 мт+/-10%, за ціною 7720,00 грн. в т.ч. ПДВ за 1 (одну) метричну тону.

Якість товару обумовлена сторонами у пункті 5 договору, в якому встановлено, що показники якість товару повинні відповідати наступним нормам: вологість не більше 13%; сміттєва домішка (сор) не більше 2%; масличні домішки не більше 7%; масляничність не менше 18,5%; білок не менше 32%. Інші показники згідно ДСТУ 4964:2008.

Відповідно до п. 3.1. договору, поставка товару здійснювалася на умовах FCA (Інкотермс-2010), завантажено в автотранспорт Покупця.

Пунктом 3.6 договору сторони погодили, що приймання товару по якості здійснюється у пункті поставки/відвантаження - с. Петропавлівка, Богодухівський район, Харківська область.

Згідно пункту 3.7 договору, Право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент фактичної передачі (завантаження на автотранспорт покупця).

Кінцевий строк поставки товару до 02.07.2015 р. (пункт 6.1. договору).

Умови оплати товару узгоджені сторонами у пункті 7 договору, зокрема, оплата товару здійснюється шляхом перерахування 100% вартості товару на поточний рахунок продавця протягом 3-х банківських днів з моменту надання покупцеві наступних документів: рахунку-фактури продавця, договору підписаного сторонами.

У пункті 8.5 договору визначено, що покупець має право відмовитись від приймання товару, у випадку, якщо його якість не відповідає умовам договору. При цьому всі витрати, повязані з поверненням товару, несе продавець.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору купівлі-продажу № 022-375, 30.06.2015 року ТОВ "Агрофірма "Петропавлівка" передано, а ТОВ "Джиністра", через представника ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності № 0630-1 від 30.06.2015 р., прийнято у власність 73,240 тон сої на загальну суму 565.412,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № А-5 від 30.06.2015 р. (т.с. 1, а.с 14).

Як вказує позивач, у подальшому, придбаний у відповідача товар було перевезено згідно товарно-транспортних накладних №241606, №241607 від 30.06.2015 р. транспортними засобами ВН 1869 ЕН та ВН 2875 ЕА.

Маршрут транспортування товару із с. Петропавлівка, Богодухівського району Харківської області до м. Іллічівськ Одеської області, місто розвантаження - Іллічівський морський торговельний порт, універсальний склад ТОВ «СП Рисоіл Термінал» (т.с. 1, а.с 16-23).

Спір між сторонами виник внаслідок того, що, як стверджує позивач, по прибуттю товару в Іллічівський порт було встановлено, що якісні показники сої не відповідають ДСТУ 4964:2008 та показникам, узгодженим сторонами у договорі купівлі-продажу № 022-375, що унеможливило отримання очікуваного прибутку, зумовило необхідність вчинення ряду дій направлених на доведення якості цього товару до кондиційних показників та спричинило виникнення матеріальних збитків.

Про неналежність якості поставленого відповідачем товару свідчить:

- проведений 02.07.2015р. незалежною сюрвейєрською компанією ТОВ "Комодити Контрол Сервіс" експрес-аналіз відібраних проб (т.с. 1, а.с 39);.

- здійснений 03.07.2015р. ДП "Агмінгест" поглиблений аналіз якості сої, який зафіксований у протоколах лабораторних випробувань ДП "Агмінтест" №15-1090, № 15-1089 (т.с. 1, а.с 41-42).

Розмір понесених ТОВ "Джиністра" матеріальних збитків у сумі 123.876, 92 грн. складається із збитків, у зв'язку з реалізацією сої по ціні, яка є нижчою, ніж закупівельна, витрат на транспортування неякісного товару, витрати на послуги елеватора щодо доведення сої до кондиційних показників, витрати на проведення дослідження якості сої (т.с. 1, а.с 84).

07.07.2015р., ТОВ "Джиністра" звернулося до ТОВ "Агрофірма "Петропавлівка" з претензією № 160 про сплату суми збитків, які виникли у звязку з продажем неякісного товару (сої) за договором № 022-375 від 26.06.2015 року.

Претензія позивача була відхилена ТОВ "Агрофірма "Петропавлівка" листом № 32 від 20.07.2015 р. з мотивів відсутність порушень з боку продавця умов договору купівлі-продажу та зважаючи на відсутності належним чином оформлених документів, які підтверджують неякість саме реалізованого відповідачем товару, натомість позивачу була забезпечена можливість виконати всі свої обовязки та реалізувати права, передбачені правочином, зокрема щодо перевірки якості реалізованого товару, тому факт прийняття вантажу без зауважень та здійснення його повної оплати свідчить про належне виконання продавцем взятих на себе обовязків.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача, на підставі ст. ст. 224, 225 ГК України, збитків у розмірі 123.876, 92 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України. Відповідно до її положень майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

На підставі зазначених правових норм, з урахуванням п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992р. №6 та з урахуванням п. 6 Розяснення Вищого Арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди від 01.04.1994р. №02-5/215 суд зазначає таке. Задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов. Ними є наявність правила поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

За правилами судового господарського процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статей 22 та 1166 ЦК України позивач в даній справі повинен довести протиправність поведінки ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Петропавлівка"; наявність заподіяних позивачу збитків в заявленому до стягнення розмірі; причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та розміром спричинених збитків. Одночасно, при розгляді спору стосовно стягнення збитків правової оцінки також вимагає вина заподіювача збитків.

Проте, позивачем цей тягар доказування не витриманий. Позивачем не доведено факт невиконання відповідачем своїх обов"язків. Підставами для такого висновку суду є наступне.

У даному спорі правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм товару, умови його поставки та прийняття по кількості та якості покупцем, момент переходу права власності на товар та інші умови, що підлягають виконанню.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що зобов'язання за договором сторонами виконані повністю, передача та приймання товару оформлено видатковою накладною № А-5 від 30.06.2015 року, підписаною сторонами без будь-яких зауважень. Позивач повністю оплатив вартість поставленого товару, яка була визначена сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (частина 1). Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобовязаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Статтею 679 ЦК України встановлено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ст. 687 ЦК України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, п. 3.6. договору купівлі-продажу № 022-375 від 26.06.2015р. встановлено, що прийом товару за якістю здійснюється у пункті поставки/відвантаження - с. Петропавлівка, Богодухівський район, Харківська область.Покупець має право відмовитись від прийому товару, в разі якщо його якість е відповідає вимогам догвору (п. 8.4. догвоору). Параметри якості товару визначені п.5.1. договору. Жодних додаткових спеціальних правил прийомки товару за якістю не встановлено.

Загальний порядок приймання товару по якості визначений Інструкцією № П-7 про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 р., положення якої застосовуються у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, іншими для сторін правилами не встановлений інший порядок прийомки продукції по якості.

Матеріали справи містять докази того, що товар був прийнятий за кількістю і якістю уповноваженою на те особою позивача - менеджером з постачання ОСОБА_5, котрий діяв на підставі довіреності від 30.06.2015р. №0630-1 (т.І а.с. 14, 22, 23, 194). При цьому жодних претензій чи зауважень уповноваженою особою позивача стосовно якості товару під час його прийомки висловлено не було.

Таким чином, з огляду на наведене вище, господарським судом встановлено, що відповідачем на виконання умов договору № 022-375 від 26.06.2015р. було поставлено позивачу шляхом передання до перевезення товар, а саме соя у кількості 73,240 тон, належної якості.

Відібрані 03.07.2016 р. у м. Іллічівську зразки сої, які у подальшому підлягали експертній оцінці, не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами у справі у розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки при здійсненні відбору в порушення приписів Інструкцією № П-7, не був присутній представник відповідача та відсутні докази того, що соя поставлена відповідачем на виконання спірного договору та соя, з якої відібрані зразки є тим же самим товаром.

Виходячи з вищевикладених обставин справи, суд дійшов висновку, про відсутність у даному разі обов"язкових умов для стягнення збитків, а саме про відсутність в діях відповідача ознак протиправної поведінки та про відсутність причинного зв'язку між діями відповідача по поставці 30.06.20156 р. сої за договором купівлі-продажу № 022-375 та витратами які зазнав позивача щодо розпорядження прийнятим товаром.

Навпаки, твердження позивача свідчать про те, що в даному випадку має місце протиправна поведінка з боку нього самого, а саме з боку представника позивача уповноваженого на здійснення прийомки товару за якістю (менеджера з постачання ОСОБА_5, котрий діяв на підставі довіреності від 30.06.2015р. №0630-1). Саме внаслідок невиконання ним покладених на нього пунктом 3.6. договору купівлі-продажу від 26.06.2015р. №022-375, як покупця за договором, обов"язків, відбулися події пов"язані із необхідністю додаткової перевірки якості товару, його транспортування, доробки та інше. Додаткові витрати понесені при цьому позивачем знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв"язку із діями/бездіяльністю менеджера з постачання ТОВ "Джиністра" ОСОБА_5, а не відповідача у справі.

Перекладення відповідальності за порушення умов договору зі сторони, котра безпосередньо їх порушила на сторону, котра у в цьому порушенні не винна, а свої обов"язки виконала належним чином, не відповідає принципам розумності, добросовісності та справедливості цивільного законодавства (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не тільки не виконав прийняті на себе зобов"язання в момент безпосереднього приймання товару за якістю (п.3.6., п.8.1 договору купівлі-продажу від 26.06.2015р. №022-375), а й в подальшому порушив також і порядок приймання товару за якістю, визначений Інструкцією П7. Так дізнавшись 02.07.2015 р. про невідповідність якості товару умовам договору №022-375 від 26.06.2015 р., позивач не повідомив відповідача належним чином про виявлені недоліки, не викликав його для здійснення прийомки, відбору проб, складанню рекламаційних актів тощо, а самостійно на власний розсуд вчинив дії щодо розпорядження майном, яке знаходилось у його власності, і тільки 07.07.2015 р. Тим самим, позивач вчинив порушення п.п.3.6, 13, 17, 25, 29, 30 Інструкції П7.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також враховуючи недоведеність позивачем наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків в порядку ст. 224 ГК України та 623 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 123.876,92 грн. збитків, завданих внаслідок поставки неякісного товару є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Додані до матеріалів справи документи, зокрема висновки експертних установ та докази взаємовідносин між позивачем та третіми особами, наведених вище висновків суду не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України і покладає їх на позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 22, 27, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_6

/справа № 922/2/16/