ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 923/99/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Діброви Г.І.

Секретар судового засідання: Молодов В.С.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача-2: ОСОБА_2, за довіреністю;

Представник Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК «Альянс»

на рішення Господарського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року

по справі № 923/99/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК «Альянс»

до відповідачів:

1) Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРТБЕРТ ГРУП»

про визнання договору недійсним та поновлення договору

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МПК «Альянс» звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» та ТОВ «НОРТБЕРТ ГРУП», в якій просив визнати недійсною додаткову угоду про розірвання договору № 5243 від 19.02.2014р., укладену 19 вересня 2014 р. між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» та ТОВ «МПК «Альянс», від імені якого діяв ОСОБА_3, визнати недійсним договір, укладений між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» та ТОВ «НОРТБЕРТ ГРУП» про постачання електричної енергії, а також поновити договір № 5243 від 19.02.2014р. про постачання електричної енергії між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» та ТОВ «МПК «Альянс».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткова угода про розірвання договору № 5243 від 19.02.2014р., укладена 19 вересня 2014р. між відповідачем-1 та позивачем, є недійсною, оскільки ОСОБА_3, який діяв від імені позивача, взагалі не мав повноважень на підписання вказаної спірної додаткової угоди, а отже спірна додаткова угода суперечить ч. 2 ст. 203 ЦК України і відповідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсною. З огляду на недійсність додаткової угоди від 19.09.14р., яка є такою з моменту її вчинення, договір № 5530 від 19.09.2014р., укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 про постачання електричної енергії, на думку позивача, суперечить положенням п. 6.18 Правил користування електричною енергією, ч. 1 ст. 203 ЦК України, так як цей договір укладений незважаючи на те, що договір № 5243 від 19.02.2014р. про постачання електричної енергії, укладений між відповідачем-1 та позивачем, не є розірваним, а отже це порушує права позивача і договір № 5530 від 19.09.2014р. на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. При цьому, з врахуванням вищенаведеного позивач просив також відновити його становище, яке існувало до порушення його прав, шляхом поновлення договору № 5243 від 19.02.2014р. про постачання електричної енергії, укладеного між ним та відповідачем

ОСОБА_4 Господарського суду Херсонської області від 24.02.2015р. позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Визнано недійсною додаткову угоду про розірвання договору № 5243 від 19.02.2014р., укладену 19.09.2014р. між ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» та ТОВ «МПК-Альянс». Визнано недійсним договір про постачання електричної енергії № 5530 від 19.09.2014р., укладений між ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» та ТОВ «НОРБЕРТ ГРУП». Поновлено договір № 5243 від 19.02.2014р. про постачання електричної енергії між ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» та ТОВ «МПК-Альянс». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.04.2015р. рішення Господарського суду від 24.02.2015р. змінено в частині стягнення судових витрат В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016р. рішення Господарського суду Херсонської області від 24.02.2015р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.04.2015р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

ОСОБА_4 Господарського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року (суддя Гридасов Ю.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції послався на те, що у ТОВ «МПК-Альянс» (позивача) не виникло право на даний позов, у розумінні ст. 1 ГПК України, оскільки на момент звернення з даною позовною заявою та на час вирішення даного спору по суті у ТОВ «МПК-Альянс» відсутнє право власності/користування на Об'єкт - п'ятий поверх нежилого приміщення адміністративного корпусу, літ. А, що знаходиться в м. Херсоні по вулиці Червонофлотська, 17, а отже і права на постачання електричної енергії на вказаний Об'єкт .

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «МПК «Альянс» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що законодавство України та Правила користування електричною енергією не забороняють споживання електричної енергії особами, які не є власниками обєктів та потужностей, до яких здійснюється постачання електроенергії, а тому висновок суду про відсутність у позивача права на звернення із даним позовом, на думку ТОВ «МПК «Альянс», є помилковим.

Апелянт у скарзі наполягає на тому, що підписант угоди - ОСОБА_3 не мав права укладати додаткову угоду про розірвання договору № 5243 від 19.02.2014р., оскільки діяв без належних на то повноважень від імені товариства.

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2016 року справу прийнято до розгляду судовою колегією у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів Ліпчанської Н.В., Діброви Г.І., та призначено до розгляду на 29 листопада 2016 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2016 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 20 грудня 2016 року в звязку з незявленням представника Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» у судове засідання.

В судове засідання, призначене на 20 грудня 2016 року, представник Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» не з'явився, однак про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином.

19 грудня 2016 року до канцелярії суду від уповноваженого представника Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Апеляційною інстанцією враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Задовольнивши зазначене клопотання, судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача-1.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст. 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МПК-Альянс», як споживачем та Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», як постачальником укладений договір про постачання електричної енергії № 5243, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок з дозволеною потужністю 30.00 кВт, а позивач - оплачувати відповідачу-1 вартість використаної електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно умов договору. Обєкт споживача 5-й поверх нежилого приміщення адміністративного корпусу літера «А» м. Херсон, вул. Червонофлотська, 17 (Додаток № 6 до Договору). Договір вступив у дію з 18 серпня 2014 року. Оскільки додаткова угода укладена до цього Договору, судова колегія вважає за необхідне надати правову оцінку цьому договору, який пов'язаний з предметом позову.

Оцінюючи даний договір про постачання електричної енергії № 5243, судова колегія дійшла наступних висновків.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 179 ГК України).

Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» та ГК України споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно п. 9.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 року, постачальник електроенергії зобовязаний укладати договори про постачання електричної енергії з усіма споживачами, які розташовані на території його діяльності і заявили про бажання купувати електричну енергію.

З матеріалів справи вбачається. що Договір № 5243 від 19.02.2014 р. підписаний сторонами 18 серпня 2014 року (а.с.14 том 1) Додатки до Договору підписані 18 серпня 2014 р. У додатках до Договору зазначене, що об'єкт споживача 5 поверх нежитлового приміщення адміністративного корпусу літера «А» м. Херсон вул. Чернофлотська, 17. Умовами договору визначено, що він набирає чинності з дня його підписання.

Але, починаючи з 13.08.2014р. власником приміщення, а саме Об'єкту - п'ятого поверху нежитлового приміщення адміністративного корпусу, під літ. А, що знаходиться в м. Херсоні по вулиці Червонофлотська, 17, є Товариство з обмеженою відповідальністю «НОРБЕРТ ГРУП», тобто інша особа, а не позивач.

Таким чином, позивач всупереч вимог діючого законодавства не надав відповідній організації передбачені цим пунктом документи, які підтверджують наявність права користування або права власності на об'єкт та приховав ту обставину, що на час підписання договору він не є користувачем приміщень відносно яких укладається договір про користування електричною енергією .

Пунктом 5.4 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.2009 № 28, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 визначено, що для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання або договору про спільне використання технологічних електричних мереж споживача заявник має надати відповідній організації передбачені цим пунктом документи, в числі яких, і, копію документа, яким визначено право власності чи користування на об'єкт (приміщення) або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об'єкта).

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ст. 83 п.1 ГПК України Господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству. Внаслідок цього судова колегія дійшла висновку про недійсність договору № 5243 від 19.02.2014 р., укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «МПК-Альянс», як споживачем та Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго».

Оскільки Додаткова угода про розірвання договору № 5243 від 19.02.2014р., стосується недійсного договору, вона є нікчемною, та такою, що не створює правових підстав для визнання цей додаткової угоди недійсною.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відмову у позові у частині визнання недійсною додаткової угоди є правильним.

Відповідно до п. 6.18. Правил користування електричною енергією У разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об'єкта не здійснюється.

19.09.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОРБЕРТ ГРУП», як споживачем та Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», як постачальником укладений договір про постачання електричної енергії № 5530, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався продавати електричну енергію споживачу, для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 30.00 кВт на об'єкт: 5-й поверх нежилого приміщення адміністративного корпусу літера «А» м. Херсон, вул. Червонофлотська, 17.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Відповідно до частини 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року вимогу про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлено, як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У даному випадку позивач не є стороною договору про постачання електричної енергії № 5530, а тому повинен довести порушення саме його права або охоронюваного законом інтересу.

Позивач не є власником об'єкту нерухомого майна, не є користувачем цього об'єкту, а тому яким чином стосується його прав та інтересів договір про постачання електричної енергії № 5530, та які інтереси та права порушені невідомо. Тому позивачем не наведено, яким чином укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОРБЕРТ ГРУП», як споживачем та Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» договір № 5530 порушує саме права позивача.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову, у звязку з тим, що у позивача не виникло право на даний позов, у розумінні ст. 1 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у звязку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись cт.cm. 85, 99, 101, 103 п. 1, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК «Альянс» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року по справі № 923/99/15 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 21.12.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя Г.І. Діброва