ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 року Справа № 904/8612/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Кузнецова В.О.

секретар: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року

у справі № 904/8612/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 50 197,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року у справі № 904/8612/16 (суддя - Золотарьова Я.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 25 098,75 грн. штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у накладній та 1378,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року у даній справі, прийняти нове рішення, яким зменшити суму штрафних санкцій як непомірно велику по відношенню до спричинених збитків.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- рішення господарського суду від 21.11.2016 року прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права;

- хоча в накладній № 47910468 невірно зазначено адресу вантажоодержувача, інформація викладена в накладній, що сформована в електронному вигляді щодо коду, номеру гілки та найменування вантажоодержувача є вірною;

- частиною 3 статті 219 ГК України передбачено право суду зменшувати розмір відповідальності, якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов'язання, а саме те, що при оформленні накладної в електронному вигляді відомості зазначаються відповідними текстами та кодами, а механізм кодування інформації в накладній та присвоєння номера відправки встановлюється Укрзалізницею;

місцевий господарський суд не звернув увагу на той факт, що жодних наслідків з причин невірно вказаної адреси позивач не поніс з причин того, що гілка отримувача в накладній, сформованій в електронному вигляді була вказана вірно.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 27.12.2016 року.

26.12.2016 року на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Позивач свого представника в засідання апеляційного господарського суду не направив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи клопотання представника відповідача та беручи до уваги, що неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи по суті у відсутності представників сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

30.09.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" про стягнення штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у накладній у розмірі 50 197,50 грн. (а. с. 3-16).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 27.10.2016 року (а. с. 1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року відкладено розгляд справи на 07.11.2016 року (а. с. 68).

В судовому засіданні 07.11.2016 року оголошено перерву до 21.11.2016 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 25 098,75 грн. штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача у накладній та 1378,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено (а. с. 96-100).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення від 21.11.2016 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Звертаючись із позовною заявою позивач посилався на порушення відповідачем ОСОБА_2 оформлення перевізних документів, в частині невірного зазначення у накладній адреси вантажоодержувача, в зв'язку з чим на підставі пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 50 197,50 грн.

Розглянувши позовну заяву, місцевий господарський суд задовольнив її частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 25 098,75 грн. штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача в накладній, 1 378,00 грн. судового збору та відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до накладної № 47910468 у квітні 2016 року зі станції Нікополь Придніпровської залізниці Товариство обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" здійснило відправку вагонів № 54725072, 54725031, 54725304, 54725130, 54725510, 54725254, 54725338, 54725528, 54725122 на станцію призначення - Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь".

В накладній № 47910468 на перевезення вантажу вантажовідправником в графі 4 "Одержувач" було зазначено: ООО "Металлургический завод "Днепросталь", адреса одержувача: 49081, г. Днепропетровск, ул. Столетова, 21 та в графі 5 "Код одержувача" було вказано: 6439.

При прибутті вантажу на станцію призначення було виявлено, що зазначена вантажовідправником у накладній № 47910468 адреса не відповідає адресі вантажоодержувача - ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь".

04.04.2016 року станцією призначення на станцію відправлення було відправлено телеграму № НР 60 (а. с. 11), в якій зазначено: "04.04.2016 прибуття потягом 3503 о 06:01 інд. 4500-25-4507 вагонів № 54725072, 54725031, 54725304, 54725130, 54725510, 54725254, 54725338, 54725528, 54725122, відправка 47910468 в ЕПД графі 4 зазначено отримувача ТОВ "МЗ Дніпросталь" код 6439 м. Дн-ськ, вул. Столетова, 21. Отримувач за такою адресою відсутній. ОСОБА_3 загальної форми 23 ТК від 04.04.2016 вагон затримано на коліях станції до з'ясування. Терміново зробіть уточнення вантажоодержувача".

04.04.2016 року зі станції відправлення на станцію призначення надійшла телеграма-відповідь № НР 48 (а. с. 11), в якій зазначено: "Відправленню Нікополь-Нижньодніпровськ № 47910468, вагони № 54725072, 54725031, 54725304, 54725130, 54725510, 54725254, 54725338, 54725528, 54725122 отримувачем вважати ТОВ "МЗ Дніпросталь" код 6439 ЕДРПОУ 33718431 м. Дніпропетровськ вул. Винокурова, буд. 4. Витрати, пов'язані з перевезенням, стягнути з лицьового рахунку 6424776 ТОВ "ОСОБА_1 Тьюб". Маю лист відправника".

Раніше, листом № 330 від 06.12.2013 року (а. с. 10) ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь" повідомляло залізницю про те, що з 06.12.2013 року змінились реквізити: номер свідоцтва платника ПДВ та юридична адреса (місцезнаходження) ТОВ "МЗ Дніпросталь" на 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 4.

На підставі телеграми № НР 48 від 04.04.2016 року та листа ТОВ "Металургійний завод "Дніпросталь" № 330 від 06.12.2013 року на станції призначення Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці у накладній № 47910468 зроблено виправлення адреси одержувача, а саме з: 49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21, виправлено на вірну: 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 4 (а. с. 7).

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу підтверджується актом загальної форми № 23тк від 04.04.2016 року (а. с. 8) та не заперечується відповідачем.

З огляду на вказані обставини позивач, з посиланням на положення пунктів 118, 122 Статуту залізниць України звернувся з даним позовом до суду, предметом якого є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі п'ятикратної провізної плати в сумі 50 197,50 грн. за неправильно зазначену у залізничній накладній № 47910468 адресу вантажоодержувача.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

У відповідності із статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не передбачено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року (надалі - Статут залізниць) передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та ОСОБА_2 і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до підпунктів 1, 2, 3 пункту 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Згідно із підпунктами 1, 2 пункту 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно з пунктом 122 Статуту залізниць за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі, передбаченому статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

В підпункті 1 пункту 118 Статуту залізниць закріплено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріали справи свідчать, що факт неправильного зазначення відправником адреси вантажоодержувача був засвідчений актом загальної форми № 23тк від 04.04.2016 року (а. с. 8).

Згідно з пунктом 5.5 ОСОБА_2 оформлення перевізних документів та пунктом 122 Статуту, якщо під час перевезення вантажу на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із пунктом 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідальність за невірне зазначення відповідних відомостей несе саме відправник, оскільки всі відомості до перевізних документів вносяться відправником відповідно до граф, а штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Із накладної № 45699246 вбачається, що провізна плата становить 10 039,50 грн. (а. с. 7 графа 31).

Враховуючи приписи вищевикладених норм, позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 50 197,50 грн. (10 039,50 грн. (провізна плата) х 5 = 50 197,50 грн.).

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на відповідача, як на вантажовідправника, відповідальності за внесення невірних відомостей до перевізних документів.

У розумінні статті 909 Цивільного кодексу України, статті 307 Господарського кодексу України, пунктів 6, 22 Статуту залізниць України накладна є письмовою формою договору на перевезення вантажу і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності або неповноти відомостей, зазначених у накладній.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Разом з тим, статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За приписами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У наведених нормах законодавства критерієм зменшення судом неустойки є її неспіврозмірність наслідкам порушення зобов'язання, інші обставини та врахування інтересів боржника.

В пункті 6.4 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 року (із змінами та доповненнями від 29.08.2008 року) зазначено, що відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пункту 3.17.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив зменшити розмір штрафу до 1 грн.

Клопотання про зменшення розміру штрафу, було мотивовано тим, що своїми діями відповідач не спричинив збитків іншим учасникам господарських відносин, при цьому інформація, викладена в накладній, що сформована в електронному вигляді щодо коду одержувача 6439 є вірною, номер гілки отримувача № 45450605 вірний, назва отримувача теж вірна.

Приймаючи рішення про зменшення розміру штрафу місцевий господарський суд прийняв до уваги те, що штрафна санкція вантажовідправника, передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць, є досить значною, розмір штрафу є непомірно великим у порівнянні і з вартістю послуг перевезення (10 039,50 грн.). Разом з цим, суд першої інстанції правомірно зауважив, що фактично вантаж було доставлено на станцію призначення, що вказана відправником у накладній і яка відповідає правильній адресі одержувача, що переконливо свідчить про відсутність часових та матеріальних збитків у позивача.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафу до 50 %, від суми, яка підлягає до стягнення, що складає 25 098,75 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд з урахуванням обставин справи вірно застосував норми статті 233 Господарського кодексу України та пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшивши розмір штрафу до 50 % нарахованої суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що в накладній № 47910468 було вірно зазначено код, гілку та найменування вантажоодержувача не спростовують того факту, що відповідачем було неправильно зазначено адресу вантажоодержувача, що підтверджується актом загальної форми № 23тк від 04.04.2016 року. При цьому, неправильність зазначення адреси вантажоодержувача є окремим порушенням, а відповідальність за невірне зазначення відповідних відомостей несе вантажовідправник.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини та їх правові наслідки відповідають дійсності та доказам, дослідженим у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року має бути залишене без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року у справі № 904/8612/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.12.2016 року.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов