ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2016 Справа №905/3143/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглетехнік"

до Державного підприємства "Шахта №13-БІС"

про стягнення суми боргу у розмірі 6318,24грн., інфляційні витрати у розмірі 4573,80грн., 3% річних у розмірі 445,67грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довір. №1 від 05.10.2016р.,

від відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вуглетехнік" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Шахта №13-БІС" про стягнення суми боргу у розмірі 6318,24грн., інфляційні витрати у розмірі 4573,80грн., 3% річних у розмірі 445,67грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статі 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 216 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором на виробництво робіт №5-1/13р від 16.01.2013 та договірні ціни: №20 та №21. Зазначив, що відповідачем не сплачена вартість виконаних робіт відповідно до договору. Факт надання робіт підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт. Сума боргу з урахуванням часткової сплати становить 6318,24грн.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано відповідачу за прострочення виконання грошового зобовязання інфляційні витрати у розмірі 4573,80грн. та 3% річних у розмірі 445,67грн.

23.11.2016 через канцелярію суду представник позивача супровідним листом надав довідку, в якій повідомив, що станом на 18.11.2016 заборгованість Державного підприємства "Шахта №13-БІС" за договором на виконання робіт №5-1/13р від 16.01.2013 складає 6318,24грн. Довідка судом розглянута та долучена до матеріалів справи.

08.12.2016 через канцелярію суду представник позивача супровідним листом надав копії актів приймання виконаних робіт №947 від 31.07.2013 та №886 від 31.07.2013, копію банківської виписки по рахунку ТОВ "Вуглетехнік". Документи судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать наявні у матеріалах справи: роздруківки повідомлень в мережі Інтернет від 11.11.2016 та від 07.12.2016 про час і місце судових засідань зі сторінки господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Новини та події». Пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надано, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Представнику позивача у судовому засіданні розяснені права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявив, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік» (надалі Підрядник) та Державним підприємством «Шахта №13 - БІС» (надалі Замовник) був укладений договір на виробництво робіт №5-1/13р (надалі Договір), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобовязання по виконати робот ревізії і наладці, перевірці канатів на втрату перетину (п.1.1. Договору).

Згідно п.8.1. Договору, строк дії Договору встановлюється з моменту підписання Договору до 31.12.2013, а по взаєморозрахунках до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Датою підписання вважати дату, зазначену в преамбулі.

Умовами п.1.2. Договору, вміст (асортимент) і обєм роботи в цілому і по видах робіт (розділам) визначаються кошторисно-фінансовим розрахунком (договірною ціною), що додається до Договору та є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п.1.3. Договору, місце проведення робіт - територія Замовника (м.Макіївка, вул. Чкалова, 1).

Згідно п.3.2. Договору, строк виконання робіт - до 31.12.2013р. Строк виконання робіт може бути змінений за погодженням сторін.

Відповідно п.3.4. Договору, строком закінчення робіт є дата підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

Умовами п.4.1. Договору, про виконання робіт Підрядник повідомляє Замовника не пізніше 3-х календарних днів до їх закінчення, після чого сторони складають двосторонній акт здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно п.4.3. Договору, в разі невмотивованої відмови Замовника від приймання робіт, Підрядник має право скласти односторонній акт, який є підставою для розрахунку.

Відповідно п.5.1. Договору, загальна вартість виконуваних за договором робіт, визначається твердою договірною ціною та складає 92535,46грн., в тому числі ПДВ 20% - 15422,58грн.

Додатковою угодою №2 від 03.06.2014 сторони внесли зміни до п.5.1.договору, згідно з яким загальна вартість робіт за договором, яка була зменшена і склала 57318,52грн., в тому числі 9553,09грн.

Оплата за виконані роботи здійснюються протягом 10 банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (п.5.5. Договору).

На виконання умов Договору №5-1/13р від 16.01.2013 позивачем у липні 2013р. були виконані роботи, що підтверджується: договірною ціною на виконання робіт: №20 та №21 та актами приймання виконаних будівельних робіт: №947 від 31.07.2013 та №886 від 31.07.2013 на загальну суму 40182,34грн., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, з відмітками про отримання - підписами уповноважених осіб. Означені акти підписані сторонами без заперечень. При цьому, відповідач частково здійснив оплату за виконані роботи у розмірі 36182,06грн., у звязку з чим сума боргу з урахуванням часткової оплати складає 6318,24грн. В докази сплати відповідачем суми боргу надав до матеріалів справи копії банківських виписок.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умов ч.1. ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 ст. 853 Цивільного кодексу України встановлює, що Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно ч.1. ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

В порушення вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач виконані роботи не оплатив. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що на момент прийняття рішення по справі відповідач суму борг не оплатив, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6318,24грн. боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат у розмірі 4573,80грн. та 3% річних у розмірі 445,67грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку судом 3 % річних, встановлено, що розмір 3% річних є більшим, ніж заявлено до стягнення позивачем.

Відповідно до вимог пункту 2 статі 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійним вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач під час судового розгляду та його представник у судовому засіданні наполягав на заявлених вимогах з підстав, зазначених у позовній заяві. Заяв та клопотань іншого змісту суду не подавалось та представником не заявлялось.

За таких обставин, господарський суд при винесенні рішення обмежений розміром позовних вимог, визначеним позивачем.

З огляду на що, 3% річних нарахованих на борг у розмірі 6318,24грн. за період з 12.06.2014 по 17.10.2016 у сумі 445,67грн. підлягають задоволенню.

За здійсненим господарським судом перерахунком інфляційних витрат на борг у розмірі 6318,24грн. за період з 12.06.2014 по 17.10.2016 у сумі 4573,80грн. суд визнає його не вірним. Оскільки індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

Відповідно до абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція.

З огляду на що, позивач мав нарахувати інфляційні витрати за період з 01.07.2014 по 30.09.2016 у сумі 4465,96грн.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає сума інфляційних, нарахована на борг (6318,24грн.) у розмірі 4465,96грн. за період з 01.07.2014 по 30.09.2016.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглетехнік" до Державного підприємства "Шахта №13-БІС" про стягнення суми боргу у розмірі 6318,24грн., інфляційні витрати у розмірі 4573,80грн., 3% річних у розмірі 445,67грн., задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Шахта №13 БІС" (61145, Донецька область, м. Макіївка, вул. Чкалова, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглетехнік" (87503, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Київська, буд. 49-Б, кім. 4; ) суму боргу у розмірі 6318,24грн., інфляційні витрати у розмірі 4465,96грн., 3% річних у розмірі 445,67грн., судовий збір у розмірі 1364,91грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 14 грудня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 19 грудня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява