ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Справа № 921/523/16-г/7

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І. Желік М.Б.

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вх. №01-05/5695/16 від 02.12.2016 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 року

у справі № 921/523/16-г/7

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" , м. Київ

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", м.Тернопіль

про: cтягнення 2 639 384 грн. 39 коп., з яких: 2 363 202,24 грн. пеня; 127 533,13 грн. інфляційні втрати; 148 649,02 грн. три відсотки річних

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2-представник на підставі довіреності №70 від 18.10.2016 року, ОСОБА_3-представник на підставі довіреності № 71 від 18.10.2016 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 року у справі №921/523/16-г/7 (суддя Стадник М.С.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", про cтягнення 2 639 384 грн. 39 коп., з яких: 2 363 202,24 грн. пеня; 127 533,13 грн. інфляційні втрати; 148 649,02 грн. три відсотки річних задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 58 465 (пятдесят вісім тисяч чотириста шістдесят пять) грн. 81 коп. три проценти річних; 127 533 (сто двадцять сім тисяч пятсот тридцять три) грн. 13 коп. інфляційних нарахувань та 2 771 (дві тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 37 коп. судового збору. В стягненні 2 363 202,24 грн. пені, 90 183,21 грн. три проценти річних відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 року у справі №921/523/16-г/7, позивач Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що відповідач порушив строки розрахунку за отриманий товар, а суд першої інстанції не врахував, що пунктом 6.1. Договору сторонами визначено здійснення розрахунку за поставлений газ грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки, а у разі неповної оплати, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Відповідачем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

У силу ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань"). З редакції п. 7.2 Договору не вбачається встановлення сторонами певного іншого строку виконання зобов'язань Відповідачем з оплати поставленого газу, ніж це визначено вимогами п. 6.1 Договору чи досягнення сторонами згоди щодо не нарахування чи встановлення тривалості строків нарахування пені у випадку прострочення виконання Відповідачем зобовязань за Договором.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 р. у справі № 921/523/16-г/7 та задовольнити позов повністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2016 року справу № 921/523/16-г/7 визначено судді-доповідачу ОСОБА_4 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марко Р.І. та Орищин Г.В..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 р., поновлено пропущений строк на оскарження рішення в апеляційному порядку, розгляд справи № 921/523/16-г/7 призначено на 13.12.2016 р..

Ухвалою суду від 13.12.2016 року розгляд справи відкладався з мотивів, наведених у ній.

Згідно розпорядженням керівника апарату суду №744 від 20.12.2016 року, проведено автоматизовану зміну складу колегії суддів, у звязку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_5.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.12.2016 року справу № 921/523/16-г/7 визначено судді-доповідачу ОСОБА_4 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Представникам сторони розяснено його права та обовязки згідно ст.22 ГПК України..

В судове засідання 20.12.2016 року зявились представники відповідача, проти поданої апеляційної скарги заперечили, надали усні пояснення по суті спору.

Представник апелянта в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, між ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", (покупець), укладено 30.06.2015р. договір № 15-797-Н на купівлю-продаж природного газу, та додаткові угоди до нього: №1 від 26.10.2015р., №2 від 04.11.2015р. згідно яких вносилися зміни щодо ціни газу.

Відповідно до умов Договору сторони взяли на себе зобовязання: - Продавець зобовязується передати у власність Покупця з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. природний газ в обсягах до 154 440 тис. куб. м. (липень 7 980,0; серпень 7 980,0; вересень 8 980,0; жовтень 24 950,0; листопад 44 850,0; грудень 59 700,0) для подальшої реалізації виключно населенню, а Покупець зобов`язується оплатити цей природний газ по цінах, зазначених у п.5.1-5.4 умов договору (п.п.1.1, 2.1 Договору); - не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов`язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 Договору); - оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

При невиконанні Покупцем вищезазначених вимог, Продавець має право обмежити передачу газу Покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по даному договору (п.п.6.1 6.3 Договору); - згідно п.7.2 умов Договору, у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині реалізації газу (розділ XI Договору), Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити Продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2 Договору); - договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення (розділ XI Договору).

На виконання умов договору, Продавець за період липень - грудень 2015 року поставив Покупцю природний газ в кількості 112434,392 тис. куб. м на загальну суму 349175495,15 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.06.2015р. по 30.09.2016р., проведеного між Постачальником і Споживачем за Договором №15-797-Н., підписаний повноважними представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін, підтверджено, що позивачем поставлено газу, а відповідачем здійснено його оплату на загальну суму 349175495,15 грн. (останній платіж, здійснений 19.01.2016р.). Відповідач не заперечує пропущення строків оплати.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Згідно ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки газу, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ст.712 ЦК України). За умовами Договору продаж газу здійснюється виключно населенню. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій", який визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області в особі начальника ОСОБА_6, що діє на підставі Положення, Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації в особі директора ОСОБА_7, що діє на підставі Положення, ТОВ "Тернопільоблгаз" в особі директора ОСОБА_8, що діє на підставі Статуту та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в особі заступника директора департаменту - начальника управління податкового планування та розрахунків департаменту податкового планування і регуляторної політики ОСОБА_9, що діє на підставі довіреності №14-17 від 19.01.2015р., з метою погашення взаємної заборгованості у межах Договору №15-797-Н від 30.06.2015р., укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Постанови від 11.01.2005р. №20.

Згідно п.2.5 вищезазначених протокольних рішень, сторони взяли на себе зобовязання забезпечити проведення розрахунків відповідно до даних рішень: - № 1830 від 21.08.2015р., кошти в сумі 5 146 908,90 грн. за природний газ, спожитий в 2015 р.; - № 1944 від 17.09.2015р., кошти в сумі 12 726 766,90 грн. за природний газ, спожитий в серпні 2015р.; - № 2193 від 20.10.2015р., кошти в сумі 7 374 921,09 грн. за природний газ, спожитий в вересні 2015р.; - № 2486 від 19.11.2015р., кошти в сумі 48 055 532,65 грн. за природний газ, спожитий в жовтні 2015р.; - № 2503 від 19.11.2015р., кошти в сумі 769 809,88 грн. за природний газ, спожитий в жовтні 2015р.; - № 2727 від 15.12.2015р., кошти в сумі 69 564 059,01 грн. за природний газ, спожитий в 2015р.; - № 3098 від 22.12.2015р., кошти в сумі 53 347 134,95 грн. за природний газ, спожитий в грудні 2015 р.; - № 311 від 22.01.2016р. кошти в сумі 58 984 651,72 грн. за природний газ, спожитий в 2015 р.. Уклавши вказані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для застосування наслідків (інфляційні нарахування та річні) за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України в частині погоджених сум субвенцій.

Сторонами визнано, що за поставлений газ відповідачем проведена оплата власними коштами з пропуском встановленого договором терміну, а саме не до 20-го числа наступного за місяцем поставки. Строки поставки і оплати газу підтверджено актами приймання-передачі природного газу та актом звірки розрахунків, в якому зазначені суми перераховані на виконання протокольних рішень.

Суд, здійснивши перерахунок, підставно частково задоволив вимоги про стягнення 58465,81 грн. 3% річних та відмовив у задоволенні щодо 90183,21 грн., оскільки такі нарахування здійснені позивачем на платежі проведені згідно Спільних протокольних рішень, тоді як згідно п.4 даних рішень сторони, що його підписали несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови уряду від 11.01.2005р. №20, і невиконання своїх зобовязань за цим Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до чинного законодавства. Позивачем не надано доказів порушення відповідачем зобовязань взятих Спільними протокольними рішеннями.

Відмовляючи у позові в частині стягнення 2363202,24 грн. пені за період з липня 2015р. по грудень 2015р. суд першої інстанції виходив зі змісту п. 7.2 Договору, згідно якого відповідальність наступає у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині реалізації газу (до 31.12.2015р.), Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу. Однак, відповідачем останній платіж проведено власними коштами 19.01.2016р., тобто до 20.01.2016р., що виключає нарахування пені за відсутності порушення умови договору, яка її передбачає.

Однак, пунктом 6.1. Договору сторонами визначено здійснення розрахунку за поставлений газ грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки, а у разі неповної оплати, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Відповідачем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу. У силу ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань"). З редакції п. 7.2 Договору не вбачається встановлення сторонами певного іншого строку виконання зобов'язань Відповідачем з оплати поставленого газу, ніж це визначено вимогами п. 6.1 Договору чи досягнення сторонами згоди щодо не нарахування чи встановлення тривалості строків нарахування пені у випадку прострочення виконання Відповідачем зобовязань за Договором.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування судового рішення були доведені суду належними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 р. слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ-залишити без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 року у справі №921/523/16-г/7 без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 26.12.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.