Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 21 грудня 2016 року у справі №927/1031/16

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/1031/16

за позовом: Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 підїзд, 1 поверх, кім. 35, м. Харків, 61022

до відповідача: ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОЛЕКСАНДРІВСЬКЕ», вул. Молодіжна, буд. 1, с. Олександрівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15444

про стягнення 34000грн. штрафу та 34000грн. пені

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1 завідувача сектору досліджень та розслідувань недобросовісної конкуренції та антиконкурентних дій Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, довіреність №33 від 17.11.2016,

від відповідача: ОСОБА_2 адвоката, довіреність б/н від 02.12.2016.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України з 14.12.2016 по 21.12.2016.

В судовому засіданні 21.12.2016 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 34000грн. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №14-р/к від 23.02.2016 у справі №3/12-161-15 та 34000грн. пені за прострочення сплати штрафу, нарахованої за період з 31.05.2016 до 01.11.2016 включно.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем в добровільному порядку накладеного на нього позивачем штрафу у встановлений законодавством строк.

Відповідач в письмовому відзиві на позовну заяву заперечує отримання ним рішення позивача №14-р/к від 23.02.2016 у справі №3/12-161-15 та зазначає, що в рекомендованому листі, в якому, за твердженням позивача, було направлено відповідачу рішення при супровідному листі від 18.03.2016, та яке було отримано відповідачем 29 березня 2016 року, знаходилась вимога позивача №02-26/3-603 від 24.02.2016 про надання інформації, і на вказану вимогу відповідач надав інформацію. А тому відповідач стверджує, що оскільки він не отримував рішення позивача, позивачем порушені вимоги ч.1 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно рішення є неправомірним. Крім того, відповідач оспорює розмір накладеного на нього штрафу, та вказує, що оскільки виручка підприємства від реалізації гречки у 2015 році відповідно до статистичної інформації становить 333025грн., тому розмір штрафу та пені не може перевищувати 3330грн.25коп., тобто одного відсотка доходу (виручки) субєкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф, як встановлено ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

В судовому засіданні, яке відбулось 21.12.2016, прийняли участь представники сторін.

У звязку із задоволенням клопотань сторін про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, засідання господарського суду по розгляду даної справи проведені без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколах судових засідань.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані позивачем матеріали справи №3/12-161-15, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2016 року адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України винесено рішення №14-р/к у справі №3/12-161-15 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що ПРИВАТНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ОЛЕКСАНДРІВСЬКЕ» (відповідач у справі) не подавши інформацію, передбачену вимогою голови територіального відділення від 12.08.2015 №02-26/3-3729 у встановлений ним строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки та накладено на ПСП «ОЛЕКСАНДРІВСЬКЕ» штраф у розмірі 34000грн.

За змістом ч.1 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за №370 адресату (а.с.11) рішення, направлене відповідачу при супровідному листі №02-26/3-858 від 18.03.2016 (а.с.9), в якому містилися реквізити для сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, 29.03.16 вручено за довіреністю ОСОБА_3

Факт вручення рекомендованого поштового відправлення за №370 уповноваженому представнику відповідача підтверджується наданими УДППЗ «Укрпошта» на запит позивачу примірником договору від 12.01.2016 про доставку поштових відправлень та періодичних друкованих видань, укладеним між УДППЗ «Укрпошта» та ПСП «Олександрівське», відповідно до п.2.3.2. якого уповноваженим представником відповідача, якому доручається вчиняти підпис щодо одержання відправлень є, зокрема, бухгалтер ОСОБА_3

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що рішення позивача від 23.02.2016 №14-р/к ним не отримувалось, а у поштовому відправленні, про яке зазначає позивач, знаходилась вимога від 24.02.2016 №02-26/3-603 про надання інформації, оригінал якої наданий відповідачем до матеріалів справи (а.с.80), оскільки з наданого позивачем списку поштових відправлень рекомендованих листів, поданих позивачем 22.03.2016 до обєкту поштового звязку для пересилання, вбачається, що в рекомендованому поштовому відправленні №370 містилася саме копія рішення від 23.02.2016 №14-р/к разом із супровідним листом від 18.03.2016 №02-26/3-858. При цьому вимога від 24.02.2016 №02-26/3-603, про яку стверджує відповідач, направлялась позивачем відповідачу 25.02.2016, про що свідчить список поштових відправлень рекомендованих листів, поданих позивачем до обєкту поштового звязку для пересилання 25.02.2016.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які спростовують факт отримання від позивача копії рішення від 23.02.2016 №14-р/к, відповідач суду не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №14-р/к від 23.02.2016 у справі №3/12-161-15 вручено відповідачу саме 29 березня 2016 року.

В силу ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч.1, 2 ст.62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію субєктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

З огляду на приписи ст.60, 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідач вправі був оскаржити рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №14-р/к від 23.02.2016 у справі №3/12-161-15 до 30 травня 2016 року включно, оскільки останній день строку (29.05.2016) припадає на вихідний день.

Доказів оскарження відповідачем та зміни, визнання недійсними чи скасування рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №14-р/к від 23.02.2016 у справі №3/12-161-15 відповідачем в ході розгляду даної справи не надано, на момент вирішення даного спору встановлений чинним законодавством строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України сплив, що виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості цього рішення, а тому суд приходить до висновку, що вищевказане рішення є чинними та в силу ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» обовязковим до виконання.

Відповідна правова позиція викладена у в п.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», в якому зокрема зазначено, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акту державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Згідно із ч.3 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Аналогічний строк сплати штрафу визначений і в рішенні адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №14-р/к від 23.02.2016 у справі №3/12-161-15.

Оскільки, як встановлено вище, рішення про накладення штрафу отримано відповідачем 29.03.2016, останній мав сплатити накладений на нього органом Антимонопольного комітету України штраф до 30 травня 2016 року включно, оскільки останній день строку (29.05.2016) припадає на вихідний день.

Відповідно до ч.8 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом пяти днів з дня сплати штрафу субєкт господарювання зобовязаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

За повідомленням позивача від відповідача жодних документів на підтвердження сплати штрафу до Територіального відділення станом на день звернення до суду з даним позовом не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем доказів сплати штрафу в добровільному порядку в ході розгляду даної справи в місцевому господарському суді не надано.

Оскільки відповідачем не сплачено накладений на нього рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №14-р/к від 23.02.2016 у справі №3/12-161-15 штраф у сумі 34000грн. у добровільному порядку, а тому вказана вимога позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

З урахуванням вказаної норми закону позивач просить стягнути з відповідача 34000грн. пені за прострочення сплати штрафу, нарахованої за період з 31.05.2016 до 01.11.2016 включно.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені судом встановлено, що розрахунок відповідає фактичним обставинам справи та здійснений з дотриманням вимог чинного законодавства в частині граничного розміру нарахування пені.

Відповідно до ч.7, 9 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Оскільки матеріалами справи доведений факт прострочення сплати відповідачем накладеного на нього штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, заявлений до стягнення розмір пені не перевищує розміру накладеного на відповідача штрафу, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 34000грн. пені є правомірною і задовольняється судом повністю.

Твердження відповідача про те, що розмір штрафу та розмір пені не може перевищувати 3330грн.25коп. судом до уваги не приймається, оскільки це питання не є предметом дослідження в межах даного спору з підстав, зазначених вище.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача в доход державного бюджету підлягає стягненню 34000грн. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та 34000грн. пені за прострочення сплати штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 1378грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про захист економічної конкуренції», ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОЛЕКСАНДРІВСЬКЕ», Чернігівська область, Семенівський район, с. Олександрівка, вул.Молодіжна, буд. 1 (ідентифікаційний код 32289003) в доход Державного бюджету України (одержувач: УК в м. Чернігові/м. Чернігів/21081100, ідентифікаційний код одержувача 38054398, р/р 0002, банк одержувача ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО банка 853592, код платежу (КБКД) 21081100) 34000грн. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та 34000грн. пені за прострочення сплати штрафу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОЛЕКСАНДРІВСЬКЕ», Чернігівська область, Семенівський район, с. Олександрівка, вул.Молодіжна, буд. 1 (ідентифікаційний код 32289003) на користь Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 підїзд, 1 поверх, кім. 35, (ідентифікаційний код 22630473, р/р 1358, банк одержувача Держказначейська служба України, м. Київ, МФО банка 820172) 1378грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 26 грудня 2016 року.

Суддя Т.Г. Оленич