ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" грудня 2016 р.Справа № 916/3068/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

до Приватного підприємства „С І С ГРУП (65014, м. Одеса, вул. Жуковського, 6, офіс 4, )

про стягнення 56 321,96 грн., з яких 52 265,00 грн. сума штрафу, 4 056,96 грн. додаткові витрати

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 (довіреність від 27.10.2016 № 1679);

Від відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 01.12.2016 № 1).

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство „Українська залізниця (далі - Позивач) в особі регіональної філії „Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Приватного підприємства „С І С ГРУП (далі - Відповідач) про стягнення 56 321,96 грн., з яких 52 265,00 грн. сума штрафу, 4 056,96 грн. додаткові витрати.

Ухвалою суду від 14.11.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 02.12.2016.

В судовому засіданні 02.12.2016 оголошувалась перерва до 20.12.2016

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статтю 315 Господарського кодексу України, статті 24, 37, 118, 122, частину першу статті 129 Статуту залізниць України, пункт 5 Правил приймання вантажів до перевезення, пункт 2.1 Правил оформлення перевізних документів, обґрунтовані неправильним зазначенням Відповідачем у накладній маси вантажу.

Представник Відповідача у судовому засіданні 20.12.2016 визнав позов у повному обсязі. Надав клопотання про зменшення розміру штрафу від 20.12.2016 вих № 20/1, в якому він просить суд зменшити штраф та встановити його в розмірі 1 провізної плати, що складає 10 453,00 грн. та додаткових витрат в сумі 4 056,96 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

30.07.2016 за накладною № 42621714 зі станції Христинівка Відповідачем було відправлено вагоні № 95389078, з вантажем пшениця масою 64 600 кг., правильність внесених відомостей підтверджено представником вантажовідправника - ОСОБА_3 ЄЦП 30.07.2016.

На зворотному боці накладної № 42621714 встановлено, що провізна плата вагону № 95389078 з вантажопідйомністю 65,0 з масою вантажу 64600 кг. складає 10 453,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною першою статті 3 Закону України Про залізничний транспорт від 04.07.1996 № 273/96-ВР передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини перша, друга, третя статті 909 Цивільного кодексу України).

Перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частини перша, друга статті 306 Господарського кодексу України).

Частинами першою та другою статті 24 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

Як вбачається з комерційного акту № АЕ 859284/25 від 31.07.2016 (форма ГУ-22), складеного на станції „Котовськ філії Одеської залізниці, при переважуванні було встановлено, що у непошкодженому вагоні № 95389078 за документом значиться вантаж пшениця вагою відправника (ПП „С І С ГРУП), Брутто не зазначено, Нетто 64600 кг., тара 21300 кг, вантажопідйомність 65т. При комісійному переважуванні на справних вагонних електромеханічних вагах ВВ 150 Е ст. Котовськ виявилося: вантаж пшениця, Брутто 90550 кг, тара 21300 кг, нетто 69250 кг, що більше ваги вказаного в перевізному документі на 4650 кг, понад вантажопідйомності на 4250 кг. По документу значиться 7 шт. ЗПУ відправника Н050920, Н050906, Н050910, Н050908, Н050918, Н050917, Н050903, фактично на вагоні виявилося 7 шт. справних ЗПУ Н050920, Н050906, Н050910, Н050908, Н050903, Н173497, Н173490. Переважування вагона виконувала комерційний агент ОСОБА_4, в присутності в.о. ДС ОСОБА_5, ДСКГ В.Н. /а.с. 11/.

Окрім того, Позивач внаслідок перевантаження вагону зазнав додаткових витрат на суму 4 056,96 грн., про що складено Акт загальної форми від 01.08.2016 № 34 /а.с. 15/.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, сума штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу складає 52 265,00 грн. (10 453,00 Х 5 = 52 265,00 грн.).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (пункт 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18).

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу від 20.12.2016 вих № 20/1 обґрунтоване тим, що ПП „С І С ГРУП має важке матеріальне становище, що підтверджується фінансовим звітом субєкта малого підприємництва за 9 місяців 2016 року, згідно із яким чистий збиток від діяльності Відповідача становить 778 000,00 грн. за рахунок великих зобов'язань за кредитами та відсотками за кредити. Також у підприємства є велика дебіторська заборгованість перед бюджетом в сумі 26 681,00 грн., яка складається із сплаченого постачальникам ПДВ, але станом на теперішній час не повернута з бюджету, що є додатковим негативним показником якй призводить до відволікання оборотних коштів те не дає можливості поліпшити результат фінансово-господарської діяльності ПП "С І С ГРУП". Окрім того, Відповідач зазначає, що Позивачем не надано суду довідку про понесенні збитки останнім у звязку із ситуацією, що склалася.

Отже, враховуючи інтереси сторін, а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження завдавання збитків Позивачу внаслідок дій Відповідача, з огляду на клопотання ПП "С І С ГРУП", суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу до 10 453,00 грн., що становить один розмір провізної плати.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 10 453,00 грн. штрафу та 4 056,96 грн. додаткових витрат.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими при задоволенні позову судовий збір покладається на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А також враховує те, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (пункт 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013 № 7).

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 26 грудня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною третьою статті 551, статтею 908, Цивільного кодексу України, частиною першою статті 3 Закону України Про залізничний транспорт від 04.07.1996 № 273/96-ВР, статтями 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18, пунктом 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013 № 7, статтями 33, 34, 49, 82, 83, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства „С І С ГРУП (65014, м. Одеса, вул. Жуковського, 6, офіс 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) 10 453,00 грн. (десять тисяч чотириста пятдесят три гривні 00 коп.) штраф, 4 056,96 грн. (чотири тисячі пятдесят шість гривень 96 коп.) додаткових витрат.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства „С І С ГРУП (65014, м. Одеса, вул. Жуковського, 6, офіс 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов