ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" грудня 2016 р. Справа № б8/142-12

Господарський суд Київської області, у складі судді Конюх О.В., розглядаючи заяву від 13.04.2016р. ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю ВІК-Р.С.Ф ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. (в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ) у справі № Б8/142-12

за заявою Управління пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області, м. Миронівка Київської області,

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф.", м. Миронівка Київської області,

про банкрутство

за участю представнків:

від кредиторів: ОСОБА_2, від ПАТ «Київобленерго», довіреність від 11.05.16 №85;

ОСОБА_3, від ДК «Газ України», довіреність від 27.04.16 №180/16;

ОСОБА_4, від ПАТ «Укрексімбанк», довіреність від 08.11.16

№010-01/4718

від боржника: ОСОБА_5, уповноважений, довіреність від 30.08.16;

ВСТАНОВИВ:

постановою господарського суду Київської області від 01.07.2014 по справі № Б8/142-12 ТОВ "ВІК-Р С.Ф." визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.06.2015 визнано грошові вимоги Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області у розмірі 14 892 092,85 грн., які підлягають погашенню у шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 ухвалу господарського суду Київської області від 18.06.2015р. в частині віднесення вимог Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області у розмірі 14 892 092,85 грн. до шостої черги вимог кредиторів залишено без змін, а апеляційну скаргу Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2015 касаційну скаргу Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 та ухвалу господарського суду Київської області від 18.06.2015 (в частині кредиторських вимог Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області) у справі № Б8/142-12 скасовано; справу в частині розгляду кредиторських вимог Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2015р. у справі № Б8/142-12 про банкрутство ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." (суддя Наріжний С.Ю.) було визнано кредиторські вимоги Миронівської ОДПІ на суму 14 892 092,85 грн. та включено до реєстру кредиторів у наступних сумах: 310 491,58 грн. 2 черга задоволення вимог кредиторів, 2 684 248,62 грн. 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016 змінено ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015 у справі № Б8/142-12 в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ; визнано грошові вимоги Миронівської ОДПІ до ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." в сумі 14 892 092,85 грн. з включенням їх в реєстр вимог кредиторів до шостої черги. Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015; ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015 залишено в силі, отже вказана ухвала набрала законної сили.

14.04.2016 до господарського суду Київської області від ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф." ОСОБА_1 надійшла заява від 13.04.2016 без номеру про перегляд ухвали суду від 01.12.2015 у справі № Б8/142-12 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить суд скасувати згадану ухвалу в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ зі сплати земельного податку в сумі 1 528 597,51 грн.

Заява ліквідатора ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." ОСОБА_1 про перегляд ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015 у справі № Б8/142-12 за нововиявленими обставинами від 13.04.2016 обґрунтована наступним. Як вбачається з заяви Миронівської ОДПІ головного управління ДФС у Київській області від 01.12.2015 про визнання поточних кредиторських вимог та доданого до заяви розрахунку податкової заборгованості ТОВ "ВІК-Р.С.Ф" станом на 17.11.2014, ДПІ нараховано:

- земельний податок м. Миронівка в загальному розмірі 1 411 304,46 грн., з яких 1315763,53 грн. зобов'язань зі сплати земельного податку, 170 грн. - штраф, 95 370,93 грн. пеня

- земельний податок село ОСОБА_5 в загальному розмірі 117 293,05 грн., з яких 109 976,46 грн. зобов'язання зі сплати земельного податку, 170 грн. - штраф, 7 146,59 грн. пеня.

Однак, на запит ліквідатора ТОВ "ОСОБА_6С.Ф." щодо переоформлення земельних ділянок було отримано лист ВАТ "Кристал-М" від 13.04.2016 №5, в якому ВАТ "Кристал-М" стверджує, що після відчуження нерухомого майна цукрового заводу переходу права користування земельними ділянками до ТОВ "ОСОБА_6С.Ф" відповідно до ст.120 Земельного кодексу України не відбулось, оскільки ВАТ "Кристал-М" не здійснив документальної відмови від користування земельними ділянками. Таким чином, стверджує, що земельні ділянки, які перебували у постійному користуванні згідно державних актів на право постійного користування від 24.01.1995 залишаються в такому ж користуванні ВАТ "Кристал-М". З вище наведених підстав заявник твердить, що після придбання ТОВ "ОСОБА_6С.Ф" за договором купівлі-продажу від 23.07.2010 у ВАТ "Кристал-М" будівель цукрового заводу, ТОВ "ОСОБА_6С.Ф." не переоформило на себе право користування чи право власності на земельні ділянки в м. Миронівка та селі ОСОБА_6. При цьому заявник звертає увагу суду на те, що ТОВ "ВІК -Р.С.Ф" взагалі не придбавав у ВАТ "Кристал-М" за договором купівлі продажу від 23.07.2010 жодного нерухомого майна розташованого в селі ОСОБА_6.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.04.2016р. відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. № Б8/142-12 до повернення матеріалів справи з Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015; ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015 залишено в силі, а матеріали справи повернуто до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2016р. у справі № Б8/142-12 прийнято до розгляду заяву ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю ВІК-Р.С.Ф. від 13.04.2016 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015 у справі № Б8/142-12. Розгляд заяви призначено на 27.05.2016.

20.05.2016р. до господарського суду Київської області від кредитора ПАТ "Київоблгаз" надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Київської області від 17.05.2016р. (суддя Лопатін А.В.) у справі № Б8/142-12.

Матеріали господарської справи № Б8/142-12 направлені із супровідним листом від 23.05.2016 № 02-06/911/Б8/142-12 до Київського апеляційного господарського суду для перегляду зазначеної ухвали в апеляційному порядку.

Ухвалою суду від 25.05.2016 провадження у справі щодо розгляду заяви від 13.04.2016 ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. у справі № Б8/142-12 (за заявою Управління пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області до товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» про банкрутство) в частині визнання кредиторських вимог Миронвської ОДПІ зупинено до завершення перегляду ухвали господарського суду Київської області від 17.05.2016р. у справі № Б8/142-12 в апеляційному порядку та повернення матеріалів справи до господарського суду Київської області.

27.05.2016 від Миронівської ОДПІ головного управління ДФС у Київській області від 27.05.2016 до господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення, в яких кредитор звертає увагу суду, що Законом України від 05.11.2009 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття права на землю" викладено в новій редакції ст. 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України. Передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно інформаційних баз даних Миронівської ОДПІ, ВАТ "Кристал-М" до податкового органу не подавало звітність з плати за землю за 2012-2014.

Ухвалою суду від 21.10.2016 провадження у справі № Б8/142-12 (щодо розгляду заяви від 13.04.2016р. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 01.12.2015р. в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ) поновлено; розгляд заяви у справі № Б8/142-12 призначено на 07.11.2016.

Ухвалою суду від 26.10.2016 провадження у справі щодо розгляду заяви від 13.04.2016 ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф" ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015 у справі № Б8/142-12 в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ зупинено до завершення перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 у справі № Б8/142-12 в касаційному порядку та повернення матеріалів справи до господарського суду Київської області.

Ухвалою суду від 12.12.2016 провадження у справі № Б8/142-12 (щодо розгляду заяви від 13.04.2016 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 01.12.2015 в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ) поновлено, розгляд заяви у справі № Б8/142-12 призначено на 23.12.2016.

В судове засідання 23.12.2016 з'явились представники кредиторів та підприємства-банкрута (заявника). Які надали свої пояснення щодо позиції, викладеної у заяві про перегляд ухвали від 01.12.2015 за ново виявленими обставинами. Представник банкрута заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Представник кредитора ПАТ «Укрексімбанк» заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Представник Миронівської ОДПІ в судове засідання не зявився, залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення свідчить про те, що Миронівська ОДПІ належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, оскільки ухвала від 12.12.2016 була нею отримана 15.12.2016.За таких обставин, заява розглянута за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, судом встановлено наступне.

Ухвалою суду від 01.12.2015 у справі №б8/142-12 заяву Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 20.11.2014 №1270/10/10 (вх. №26199/14) про визнання кредиторських вимог до боржника задоволено; визнано грошові вимоги Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф" у сумах 310491,58 грн. друга черга задоволення вимог кредиторів, 11 89 73 52,65 грн. 3 черга вимог кредиторів, 26 84248,62 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Заявник просить переглянути вказану ухвалу суду в частині:1) земельного податку м. Миронівка в загальному розмірі 1 411 304,46 грн., з яких 1315763 грн. зобов'язань із сплати земельного податку, 170 грн. штраф, 95379,93 грн. 2) земельного податку село ОСОБА_6 в загальному розмірі 117293,05 грн., з яких 109976,46 грн. зобов'язання із сплати земельного податку, 170 грн. штраф, 7146,59 грн. пеня.

Відповідно до ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі ст.112 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Відповідно до п.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", визначений статтею 112 ГПК перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є вичерпним.

Однією з підстав для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

по-перше, їх існування на час розгляду справи,

по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

щодо істотності даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України обєктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обовязок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Права власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 Земельного кодексу України і статтею 377 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За правилами пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Виходячи з вищевикладеного, визначення права користування земельними ділянками для цілей оподаткування визначається нормами Податкового кодексу та має особливості у порівнянні з загальновживаним поняттям права користування земельною ділянкою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов'язок зі сплати земельного податку виник у заявника з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду України від 07.07.2015 у справі №21-775а15, від 02.12.2015 у справі № 826/3130/15/21-3517а15.

Із встановлених обставин справи випливає, що заявник на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2010 набув право власності на нерухоме майно, розташоване на спірних земельних ділянках, а відтак в нього і виник обов'язок щодо сплати земельного податку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що неналежне оформлення права власності на земельні ділянки не є підставою для звільнення від сплати податку, а відповідно врахування обставини неналежного оформлення такого права власності не може бути і підставою для прийняття іншого судового рішення (ухвали) у справі №б8/142-12, ніж те яке було прийняте.

Щодо обізнаності заявника про обставини, на які він посилається як на ново виявлені.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять лише податкові декларації з плати за землю подані ТОВ "ВІК-Р.С.Ф", а не ВАТ "Кристал-М", при чому податкові зобовязання з і сплати земельного податку, в тому числі і по земельній ділянці у с. Росава, щодо якої заявник твердить, що не придбавав там нерухоме майно у ВАТ "Кристал-М", визначені самостійно платником податків у відповідних деклараціях, є узгодженими, і в порядку пункту 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України грошове зобовязання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Судом встановлено, що Миронівська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зверталась з листом до заявника №2412/10/15-0-18 від 04.06.2015, в якому Миронівська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надавала копію ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав ТОВ "ОСОБА_6С.Ф." №29437012 від 25.03.2013 (договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 23.07.2010) та відповідно до пункту 20.1.1 пункту 20.1 статті 20 розділу І Податкового кодексу України запрошувала прибути заявника з питань неподання декларації з плати за землю на 2015.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що банкрут ТОВ "ВІК-Р.С.Ф" на час винесення ухвали від 01.12.2015 мав бути обізнаний щодо обставин, на які від посилається як на нововиявлені, крім того, дослідження судом вказаних обставин під час постановлення оскаржуваної ухвали не призвело б до прийняття іншого рішення, відмінного від того, що було прийняте.

Таким чином, заявник - ліквідатор ТОВ "Вік-Р.С.Ф.", поданою заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 01.12.2015 фактично спонукає суд до переоцінки доказів у справі, які уже були відомі заявнику на час розгляду справи та винесення ухвали про затвердження кредиторських вимог Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 01.12.2015, при цьому не підтверджує наявності саме нововиявлених обставин належними та допустимими доказами.

Крім того, враховуючи вищенаведене та виходячи із приписів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011р. обставина на яку посилається заявник, а саме - лист ВАТ "Кристал-М", є новим доказом (як підтвердження факту), а не нововиявленою обставиною (як факту).

Також, слід врахувати, що виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи. (Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена в постанові від 10.02.2011р. у справі №40/267-08).

Тобто, зважаючи на вищенаведені положення господарського процесуального кодексу України та Постанову Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", обставини викладені у заяві ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф" за своєю правовою природою не є нововиявленими обставинами (в розумінні ст.112 Господарського процесуального кодексу України), не можуть бути такими, що могли б слугувати для зміни або скасування ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015 по справі №Б8/142-12.

Враховуючи викладене, в задоволенні заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф" ОСОБА_1 про перегляд ухали господарського суду Київської області від 01.12.2015 по справі №Б8/142-12 за нововиявленими обставинами необхідно відмовити, а дану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 86, 112, 113, 114 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф" ОСОБА_1 від 13.04.2016 про перегляд ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015 по справі №Б8/142-12 за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015 у справі №Б8/141-12 залишити без змін.

Суддя О.В. Конюх