РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016Справа №910/19254/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма-Газ»

Про стягнення 456 244,73 грн,

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача:Цівінська Н.М. - за довіреністю;

від відповідача: Гопанчук Р.Л. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма-Газ» про стягнення 456 244,73 грн, з яких 304 883,92 грн пені та 151 360,81 грн штрафу за прострочення виконання зобов'язань з поставки за договором поставки №УГВ12073/11-15 (закупівлі товару за власні кошти) від 03.11.2015.

Ухвалою суду від 24.10.2016 порушено провадження у справі №910/19254/16, розгляд справи призначено на 11.11.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 11.11.2016 подав письмове підтвердження відсутності аналогічного спору та надав для огляду оригінали документів.

Представник відповідача в судове засідання 11.11.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 11.11.2016 розгляд справи відкладено на 05.12.2016.

В судовому засіданні 05.12.2016 представник позивача надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.12.2016 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом розглянуто та задоволено частково, а саме, оголошено перерву в судовому засіданні до 12.12.2016.

В судовому засіданні 12.12.2016 представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.12.2016 заявив усне клопотання про відкладення справи, в задоволенні якого судом відмовлено, а також надав усні пояснення, відповідно до яких проти позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 12.12.2016 у відповідності до ст. 77 ГПК України судом оголошено перерву до 19.12.2016.

В судовому засіданні 19.12.2016 представник позивача подав додаткові пояснення по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.12.2016 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що

В судовому засіданні 19.12.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма-Газ» (відповідач, постачальник) був укладений договір поставки (закупівлі товару за власні кошти) № УГВ 12073/11-15, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений у специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації.

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказуються в специфікації до договору.

Згідно з п. 5.2. договору, обсяг поставки товару визначається в рознарядках покупця, узгодженої до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознярдки. Відвантаження товару без рознярдки забороняється.

Відповідно до п. 6.3.1 договору, постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та специфікацією.

Специфікацією № 1 від 03.11.2015 (додаток №1 до договору) сторони погодили, зокрема: кількість товару - 121 т, ціну за одинцю - 25 481,00 грн, загальну вартість - 3 699 841,20 грн (з ПДВ), граничний строк поставки товару - грудень 2015 року, умови та строк оплати - по факту поставки протягом 60 календарних днів з дати постачання.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє по 31.12.2015, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань (п. 10.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 14.12.2015 сторони погодили: строк дії договору до 31.03.2016 року (п. 1.1 додаткової угоди №1); граничний строк поставки товару - березень 2016 року (п. 1.2 додаткової угоди №1).

Додатковою угодою №2 від 15.02.2016 сторони погодили: строк дії договору до 31.05.2016 року (п. 1.1 додаткової угоди №2); граничний строк поставки товару - травень 2016 року (п. 1.2 додаткової угоди №2).

Додатковою угодою №3 від 31.05.2016 сторони, виклали пункт 10.1 договору в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов'язань».

Як зазначав позивач, 10.11.2015 на електронну адресу відповідача () було направлено рознарядку №11/1-2623 від 10.11.2015 на відвантаження відповідачем товару за договором № УГВ 12073/11-15 від 03.11.2015 у листопаді 2015 року, із зазначенням реквізитів вантажоотримувачів та обсягу товару на поставку - 30 т.

Крім того, за твердженнями позивача, 09.03.2015 на електронну адресу відповідача () було направлено рознарядку №11/1-415 від 09.03.2016 на відвантаження відповідачем товару за договором № УГВ 12073/11-15 від 03.11.2015 у березні-квітні 2016 року, із зазначенням уточнених реквізитів вантажоотримувачів та обсягу товару на поставку - 92 т.

Відповідач, в період з 26.11.2015 по 01.06.2016 (граничний строк поставки за договором - травень 2016) здійснив поставку товару в кількості 50,284 т на суму 1 537 543,92 грн, що підтверджується актами приймання-передачі товару: № 1 від 26.11.2015 суму 22 076,74 грн, кількість товару - 0,722 т; № 1 від 29.12.2015 на суму 406 676,76 грн, кількість товару 13,3 т; № 1 від 04.03.2016 на суму 342 220,02 грн, кількість товару 11,192 т; №1 від 22.03.2016 на суму 326 258,72 грн, кількість товару 10,67 т; №1 від 30.03.2016 на суму 440 311,68 грн, кількість товару 14,4 т, товар в кількості 70,716 т на суму 2 162 297,28 грн, відповідачем, в обумовлені договором строки, позивачу не поставлений.

В зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за договором № УГВ 12073/11-15 від 03.11.2015 щодо своєчасної поставки продукції, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 304 883,92 грн - пені та 151 360,81 грн - штрафу за період прострочення з 01.06.2016 по 19.10.2016.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначав про те, що в порушення пункту 5.2 договору № УГВ 12073/11-15 від 03.11.2015, позивач не надавав відповідачу рознарядки на поставку товару за зазначеним договором, а тому у відповідача не виникло зобов'язання щодо поставки та відсутні підстави нарахування штрафу та пені за несвоєчасну поставку товару.

Проте, зазначені доводи відповідача судом відхиляються, оскільки, в матеріалах справи наявні: адресовані відповідачу, рознарядки позивача №11/1-2623 від 10.11.2015 та №11/1-415 від 09.03.2016, які, за твердженнями останнього були надіслані на електронну адресу відповідача (), що в свою чергу, не суперечить умовам договору; адресований позивачу лист відповідача вих. №08/05 від 24.05.2016, зі змісту якого, вбачається, що відповідач отримав від позивача рознарядки на поставку товару, оскільки просив продовжити термін поставки товару саме за рознарядкою.

Крім того, як вже зазначалось, на виконання умов договору № УГВ 12073/11-15 від 03.11.2015, відповідач в період з 26.11.2015 по 30.03.2016 здійснив поставку товару позивачу в кількості 50,284 т, що підтверджується актами приймання-передачі товару від: 26.11.2015, 29.12.2015, 04.03.2016, 22.03.2016, 30.03.2016. Враховуючи те, що перша рознарядка позивача від 10.11.2015 на поставку товару в кількості 30 т, друга рознарядка від 09.03.2016 на поставку товару в кількості 92 т, то поставка відповідачем товару в кількості 50,284 т в період з 26.11.2015 по 30.03.2016 без отримання однієї з рознарядок була неможлива.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання свого обов'язку за договором № УГВ 12073/11-15 від 03.11.2015 щодо своєчасної та в повному обсязі поставки товару на суму 2 162 297,28 грн, адже всупереч умов наведеного договору до червня 2016 року не здійснив поставку товару в кількості 70,716 т (121 т (кількість товару, передбачена умовами договору) - 50,284 т (кількість товару, поставлена відповідачем), що є підставами для застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 7.11. договору, у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікаціях до даного договору, останній сплачує пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або недопоставленого товару.

Здійснивши перерахунок пені та штрафу, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем постачання товару, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню повністю в сумі 304 883,92 грн та 151 360,81 грн, відповідно, за період прострочення з 01.06.2016 по 19.10.2016.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма-Газ» (03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, б. 9-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, ) 304 883 (триста чотири тисячі вісімсот вісімдесят три) грн 92 коп. пені, 151 360 (сто п'ятдесят одну тисячу триста шістдесят) грн 81 коп. - штрафу та 6 843 (шість тисяч вісімсот сорок три) грн 67 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

26.12.2016

Суддя Спичак О.М.