Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" грудня 2016 р. Справа № 906/980/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 23.06.2013;

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунальної установи "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради

до Комунального підприємства "Агроводсервіс" Житомирської районної ради

про стягнення 27525,10грн

Комунальна установа "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради звернулась з позовом до суду про стягнення з Комунального підприємства "Агроводсервіс" Житомирської районної ради збитків у розмірі 27525,10грн.

В обґрунтування позову позивач у позовній заяві посилається на акт ревізії №06-04-09/15 від 04.12.2015 та довідку №06-04-09/98-з від 28.09.2015 зустрічної звірки документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Комунальною установою "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради КП "Агроводсервіс".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Надав акт контрольного обміру об'єкту "Капітальний ремонт приміщень терапевтичного відділення КУ ЦРЛ за адресою: с.Станишівка, Сквирське шосе, 3" від 24.09.2015, а також розрахунки відхилень.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. На підтвердження факту направлення відповідачу копії ухвали суду від 13.12.2016 судом долучено до матеріалів справи копію реєстру Ф-103 на відправлення рекомендованої з повідомленням кореспонденції (судова повістка) за 14.12.2016 (а.с. 202-204).

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений судом про час та місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення його представників не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2012 і 01.10.2013 між Комунальною установою "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради (замовник, позивач) та Комунальним підприємством "Агроводсервіс" Житомирської районної ради (підрядник, відповідач) укладено договори №1 будівельного підряду (далі - Договори), згідно яких підрядник за завданням замовника та на підставі дефектних актів зобов'язується виконати роботи, передбачені п.1.2 договору, а замовник - прийняти виконані роботи і оплатити їх вартість відповідно до умов даного договору (а.с. 8-13, 15-20 - відповідно).

Найменування робіт: "Капітальний ремонт приміщення терапевтичного відділення КУ ЦРЛ Житомирської районної ради за адресою: с. Станишівка, Сквирське шосе, 3 (далі - роботи) (п.1.2 Договорів).

Згідно п.2.2 Договорів роботи виконуються з будівельних матеріалів підрядника. Вартість будівельних матеріалів узгоджується із замовником до початку робіт, у поточних цінах, які не повинні перевищувати середньо регіональні у відповідності з ДБН Д.1.1-1-2000. Застосування імпортних матеріалів погоджується між замовником і підрядником у письмовій формі з уточненням їх вартості.

Пунктом 3.1 договору №1 будівельного підряду від 06.06.2012 передбачено, що ціна цього договору на момент підписання становить 356618,00грн без ПДВ.

Пунктом 3.1 договору №1 будівельного підряду від 01.10.2013 визначено, що ціна цього договору на момент підписання складає 321726,00грн, у тому числі, на 2013 рік 158680,00грн без ПДВ.

Про факт виконання відповідачем робіт за вищезазначеними договорами свідчать підписані повноважними представниками і скріплені печатками сторін відповідні довідки про вартість виконаних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт ( а.с. 21-146).

При цьому, вартість робіт оплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується представником останнього в судовому засіданні не оспорюються.

З матеріалів справи, а саме - довідки №06-04-09/98-з від 28.09.2015, вбачається, що з 21.09.2015 по 23.09.2015 Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області було проведено зустрічну звірку з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Комунальною установою "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради КП "Агроводсервіс" (а.с. 147-149).

У ході звірки документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків у відповідача встановлено завищення вартості виконаних підрядних робіт на загальну суму 27525,10грн, внаслідок відхилення вартості загальновиробничих витрат, а також у результаті внесення до актів приймання виконаних будівельних робіт вартості робіт, які відсутні в проектно-кошторисній документації, крім того входять до складу робіт, що вже включені в акти.

Позивач стверджує, що дане порушення призвело до завдання Комунальній установі "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради матеріальної шкоди в розмірі 27525,10грн.

За таких обставин, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договорів №1 будівельного підряду від 06.06.2012 і 01.10.2013, які за своєю правовою природою є договорами будівельного підряду.

За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч.1 ст.875 ЦК України).

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта (п.2 ст.875 ЦК України).

Варто зазначити, що правовідносини між сторін виникли з договорів, у яких вони на умовах свободи договору (ст.627 ЦК України), встановили договірну ціну. Отже, факт отримання відповідачем грошових коштів без достатніх правових підстав відсутній.

У матеріалах справи знаходяться докази повного виконання сторонами умов договорів №1 будівельного підряду від 06.06.2012 і 01.10.2013, такі як, підписані повноважними представниками і скріплені печатками сторін відповідні довідки про вартість виконаних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт ( а.с. 21-146).

При цьому, договори №1 будівельного підряду від 06.06.2012 і 01.10.2013 у частині визначення ціни не було визнано в установленому порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення, та не було внесено до них відповідних змін.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що виявлені Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Оскільки, між сторонами у справі укладено договори будівельного підряду, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату належно виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правових підстав - договорів, і вони не можуть вважатися зайво отриманими коштами за виконані роботи.

Водночас, позовна заява не містить посилання на пункти договору, які порушені відповідачем.

Таким чином, порушення договірних зобов'язань судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під збитками слід розуміти втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

За загальним правилом збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов'язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах тощо.

Слід зазначити, що загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди встановлені ст.1166 ЦК України.

За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, ст.1166 ЦК України поширює свою правову дію на позадоговірні (деліктні) правовідносини.

Загалом, для відшкодування шкоди за правилами зазначених вище правових норм необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо);

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. При цьому, встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи (п.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/215 від 01.04.1994 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (зі змінами і доповненнями);

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Отже, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №5011-71/2684-2012 від 22.01.2013.

Необхідно вказати, що відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Зустрічні звірки, які проводяться органами державного фінансового контролю, не є контрольними заходами і проводяться у разі виникнення потреби у їх проведенні на підставі направлення, виписаного керівником органу державного фінансового контролю (ч.17 ст.11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

При цьому, довідка зустрічної перевірки не є нормативно-правовим актом, а носить лише інформаційний характер, тому не може бути належним і допустимим засобом доказування у спорах про відшкодування збитків.

Таким чином, довідка №06-04-09/98-з від 28.09.2015 зустрічної звірки документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Комунальною установою "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради КП "Агроводсервіс" не є належним та достатнім доказом ні порушення відповідачем зобов'язань за договорами будівельного підряду, ні завдання останнім позивачу збитків у сумі 27525,10грн.

Водночас, акт ревізії №06-04-09/15 від 04.12.2015, на який позивач посилається в позовній заяві в якості обґрунтування позовних вимог, взагалі ним до суду не подано.

Окрім того, варто зауважити, що як вбачається, зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 22.12.2016 (а.с. 205-208), 10.04.2015 державним реєстратором Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не зміг належними та допустимими доказам обґрунтувати правомірність заявлених у позовній заяві вимог.

З огляду на встановлені судом в процесі розгляду спору обставини та досліджені подані позивачем на обґрунтування своїх позицій докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.12.16

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу на електронну пошту

3 - 5 відповідачу (рек.з повід.) за 3-ма адресами

10003, м. Житомир. вул Щорса,56

10014, м.Житомир, вул.Л.Українки,1

12402, Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Оліївка, вул. Щорса, 269