ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Справа № 911/3689/16

Суддя Грєхов А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Шевченка"

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Чернігівський молокозавод",

про стягнення заборгованості у розмірі 65 963,19 грн.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н 01.12.2016;

відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ім. Шевченка" (надалі позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Чернігівський молокозавод" (надалі відповідач) про стягнення 65 963,19 грн інфляційних втрат з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань щодо оплати товару за Договором про закупівлю сільськогосподарської продукції № 22-ТП від 05.01.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.11.2016 порушено провадження у справі №911/3689/16 та призначено її до розгляду на 06.12.2016.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.12.2016 розгляд справи було відкладено на 20.12.2016.

20.12.2016 через канцелярію Господарського суду надійшла заява представника позивача про долучення документів до матеріалів справи.

20.12.2016 у судове засідання з'явився представник позивача і надав пояснення у справі. Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, витребувані судом докази не надав.

Керуючись ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (надалі Позивач, Продавець) та акціонерним товариством Чернігівський молокозавод (надалі Відповідач, Покупець) укладено договір на закупівлю сільськогосподарської продукції №22-ТП від (надалі - Договір), відповідно до умов якого (пункт 1.1. Договору) продавець зобовязується в порядку і на умовах, визначених Договором, передати у власність Покупцеві сільськогосподарську продукцію (сировину молоко коровяче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ № 3662-97, надалі товар, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар.

Згідно з пунктом 2.1. Договору оплату за товар Покупець проводить по договірним цінам, що визначаються у відповідному Протоколі погодження цін, які є невідємною частиною Договору. Ціна на товар може змінюватися 2 (два) рази на місяць.

Підпунктами 3.2.1 та 3.2.2 визначено, що Покупець зобовязується в порядку та на умовах Договору, оплатити та своєчасно прийняти весь переданий Продавцем товар.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2015 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

У відповідності до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати.

Згідно вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне зобовязання) положеннями статті 610 Цивільного кодексу визнається як порушення зобовязання.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Як убачається із матеріалів справи позивачем передано, а відповідачем прийнято товар загальною вартістю 2 736 947, 31 грн., що підтверджується копіями оформлених у відповідності до умов договору прийомних квитанцій та акту співставлення розрахунків.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобовязання щодо поставки молока у відповідності до умов договору.

Відповідач же свої зобовязання по оплаті прийнятого товару виконував неналежним чином із порушенням строків, передбачених Договором, оплативши лише 1 681 753,54 грн з утворенням заборгованості у розмірі 1 055 194,38 грн.

Крім того, зазначені обставини були встановлені при вирішенні спору у справі №911/3708/15, за результатами розгляду якої господарським судом Київської області 13.10.2015 прийнято рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Шевченка" повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Чернігівський молокозавод на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка 1 055 194,38 грн. основного боргу, 5 402,59 грн - 3% річних та 97 204,49 грн. пені, які нараховані за період з 11.08.2015 по 13.10.2015 у звязку з простроченням виконання ПАТ Чернігівський молокозавод зобовязань щодо оплати поставленого товару (молока) за договором про закупівлю сільськогосподарської продукції №22-ТП від 05.01.2015.

В силу вимог статті 35 Господарського процесуального кодексу України зазначені обставини не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій беруть ті ж самі особи, що й у справі №911/3708/15.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат, нарахованих за період з 11.08.2015 по 21.04.2016 за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за поставлений товар. Сума заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат складає 65 963,19 грн.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи положення статті 625 Цивільного кодексу України, господарський суд враховує наступне.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При здійсненні перевірки господарським судом правильності нарахування позивачем інфляційних втрат встановлено, що позивач не врахував положення рекомендацій ВСУ від 03.04.1997 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Враховуючи умови Договору, період та суму прострочки оплати товару, встановлений судом та заявлений позивачем період нарахування інфляційних втрат, госоподарський суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Період простроченняСума боргуІндекс інфляціїІнфляційні втрати
11.08.2015 31.12.20151 055 194,3899,2; 102,3; 98,7; 102,0; 100,7 30 397,46
Січень 2016625 194,38100,95 626,75
Лютий 2016365 194,3899,60
Березень 2016203 194,38101,02 031,94
Квітень 2016105 194,38103,53 681,80
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду складає 41 737,95 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 65 963,19 грн інфляції підлягає частковому задоволенню в сумі 41 737,95 грн. В задоволенні 24 225,24 грн інфляційних втрат слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Судовий збір у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 1, 4, 4-2, 4-3, 22, 33-35, 43, 49,77, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Чернігівський молокозавод (09000, Київсьва обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, буд. 14, ідентифікаційний код - 00447971) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (15054, Чернігівська область, Ріпкинський р-н, вул. Тарасовича, буд. 1б, ідентифікаційний код - 03796761) 41 737,95 (сорок одна тисяча сімсот тридцять сім гривень девяносто п'ять копійок) інфляційних втрат та 871,92 (вісімсот сімдесят одна гривня девяносто дві копійки) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Повне рішення складено 26.12.2016.

Суддя А.С. Грєхов