донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.12.2016 справа №913/727/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від ДВС: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 довіреність № 137 від 20.07.2016 р.; не зявився; ОСОБА_6 довіреність № 20.22/620 від 30.12.2015 р.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на ухвалу господарського суду Луганської області
від21.11.2016 р.
у справі№ 913/727/15 (суддя: Яресько Б.В.)
за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 11 215 425 грн. 98 коп.
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання" (далі ТОВ "Луганське енергетичне обєднання", позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (далі ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", відповідач) заборгованості по оплаті за спожиту активну електричну енергію у звязку з порушенням відповідачем зобовязання щодо своєчасної та повної оплати спожитої електроенергії за період: листопад 2013 року, грудень 2013 року, січень 2014 року, лютий 2014 року, квітень 2014 року, липень 2015 року в загальній сумі 5 833 789 грн. 66 коп., 3 % річних в сумі 407 572 грн. 33 коп., інфляційних втрат в сумі 4 974 063 грн. 99 коп. в порядку ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в межах провадження у справі про банкрутство № 913/40/13-г.

Рішенням господарського суду Луганської області від 18.11.2015 р. позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 5 833 789 грн. 66 коп., 3 % річних в сумі 407 572 грн. 33 коп., інфляційні втрати в сумі 4 823 259 грн. 83 коп., а також судовий збір в сумі 72 097 грн. 36 коп.

При прийнятті вказаного рішення судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини виникли після порушення провадження справи про банкрутство і, відповідно, заявлені позивачем вимоги є поточними, відтак, на них не розповсюджується дія мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На виконання рішення суду місцевим господарським судом 07.12.2015 р. видано відповідний наказ.

20.05.2016 р. позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про виправлення помилки, в якій просив виправити помилки, допущені в резолютивній частині рішення суду від 18.11.2015 р. та наказі господарського суду Луганської області від 07.12.2015 р. у справі № 913/727/15, зазначивши в реквізитах боржника - ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" .

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.05.2016 р. зазначену заяву позивача задоволено та виправлено допущені помилки в резолютивній частині рішення суду від 18.11.2015 р. та наказі господарського суду Луганської області від 07.12.2015 р. у справі № 913/727/15.

10.10.2016 р. ТОВ "Луганське енергетичне обєднання" звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою на дії органу Державної виконавчої служби щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження б/н від 26.09.2016 р., в якій позивач просив:

- поновити строк на оскарження постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785;

- визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785 недійсною;

- зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785 та здійснити заходи з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/727/15 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІV.

Також, 14.11.2016 р. ТОВ "Луганське енергетичне обєднання" надано уточнення до скарги на дії органу Державної виконавчої служби щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження б/н від 26.09.2016 р., відповідно до якої позивач просив п.3 прохальної частини вказаної скарги вважати викладеним у наступній редакції: "Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785 та здійснити заходи з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/727/15 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування зазначеної заяви, з урахуванням вищевказаних уточнень до неї, позивач посилається на те, що спірні правовідносини виникли після порушення провадження справи про банкрутство, а саме 03.01.2013 р., тому є поточними вимогами, відтак, на них не розповсюджується дія мораторію на задоволення вимог кредиторів з огляду на редакцію Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка була чинною на момент порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.11.2016 р. скаргу ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" б/н від 26.09.2016 р. на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково; визнано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження №51802785 недійсною; зобовязано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити заходи з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/727/15 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 21.11.2016 р. в частині визнання недійсною постанови державного виконавця від 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785 і прийняти нову ухвалу в цій частині про відмову в задоволенні скарги позивача на дії органу державної виконавчої служби щодо винесення постанови від 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Відповідач стверджує, що норма права про нерозповсюдження дії мораторію на вимоги поточних кредиторів була вилучена з ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-ХІІ від 14.05.1992 р. на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 672-V від 03.04.2003 р., тому, на його думку, висновки суду першої інстанції щодо нерозповсюдження дії мораторію, зокрема, на вимоги поточних кредиторів суперечать приписам чинного законодавства, оскільки ґрунтуються на невірному тлумаченні норм Закону України № 2343-ХІІ, з положень якого в 2003 році вилучене обмеження дії мораторію на задоволення вимог поточних кредиторів, натомість дії державного виконавця щодо винесення постанови від 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785 з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону № 606-ХІV, цілком узгоджуються з приписами чинного законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2016 р. для розгляду справи № 913/727/15 сформовано колегію суддів у такому складі: ОСОБА_1 головуючий суддя, судді М'ясищев А.М., Сгара Е.В.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1719 від 15.12.2016 р., у звязку з припиненням повноважень судді-члена колегії ОСОБА_7 на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 р. про його звільнення у звязку з поданням заяви про відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/727/15.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.12.2016 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. головуючий суддя, судді Сгара Е.В., Ушенко Л.В.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Згідно з п. 9-2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 р. "Про практику застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги; можливості продовження цього строку законом не передбачено.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судовому засіданні в усній формі підтримав позицію відповідача, викладену в апеляційній скарзі.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2016 р. за заявою стягувача відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 51802785 по примусовому виконанню наказу № 913/727/15 виданого 07.12.2015 р. господарським судом Луганської області.

01.08.2016 р. відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження ВП № 51802785 відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" в звязку з тим, що ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2013 р. у справі № 913/40/13-г порушено провадження у справі про банкрутство боржника ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до статей 1, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону чинній до 19.01.2013 р.) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення та введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, згідно вказаної редакції даного Закону України дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів та не поширюється на виконання грошових зобовязань, які виникли після порушення справи про банкрутство.

Судовою колегією враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 18.12.2012 р. по справі №5/34-09, відповідно до якої боржник повинен виконувати зобовязання, що виникли після введення мораторію, але не нараховується штраф та пеня.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла станом на 01.08.2016 р. підставою для зупинення виконавчого провадження є порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Згідно з п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Як зазначено вище, при прийнятті рішення від 18.11.2015 р. господарським судом Луганської області встановлено, що вимоги позивача є поточними.

Таким чином, у даному випадку виконавче провадження не підлягає обовязковому зупиненню, оскільки відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній станом на 03.01.2013 р. (дата порушення провадження у справі про банкрутство), дія мораторію не поширюється на вимоги стягувача, тому орган виконання судового рішення, посилаючись на п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", безпідставно постановою від 01.08.2016 р. зупинив виконавче провадження.

З огляду на наведене, постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785 підлягає визнанню недійсною.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано зобовязано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити заходи з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/727/15 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, вимога стягувача щодо зобовязання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову 01.08.2016 р. про зупинення виконавчого провадження № 51802785 задоволенню не підлягає, оскільки вимога про визнання постанови недійсною або зобовязання її скасувати не містіть різних способів захисту порушеного права у розумінні приписів ст. 16 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106, 1212 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк, Луганська область на ухвалу господарського суду Луганської області від 21.11.2016 р. у справі № 913/727/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 21.11.2016 р. у справі № 913/727/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Е.В. Сгара

ОСОБА_3