РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016Справа №910/15768/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення заборгованості в порядку регресу.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надійшли позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.08.2016 було порушено провадження у справі № 910/15768/16, розгляд справи призначено на 28.09.2016.

23.09.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 30.08.2016.

28.09.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про витребування документів та перенесення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2016 було виправлено описку в ухвалі господарського суду міста Києва від 30.08.2016 про порушення провадження у справі № 910/15768/16.

28.09.2016 представники сторін у судове засідання не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 28.09.2016 клопотання представника відповідача про витребування доказів, суд задовольнив вищезазначене клопотання частково.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2016 розгляд справи № 910/15768/16 було відкладено до 26.10.2016.

17.10.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 28.09.2016.

26.10.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 28.09.2016.

26.10.2016 представники сторін у судове засідання не з'явились, вимоги ухвали від 28.09.2016 сторони виконали.

У зв'язку з необхідністю витребування у позивача нових доказів, ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2016 розгляд справи було відкладено на 23.11.2016.

17.11.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва у справі № 910/15768/16 від 26.10.2016.

23.11.2016 представники сторін у судове засідання не з'явилися, позивач вимоги ухвали господарського суду міста Києва у справі № 910/15768/16 від 26.10.2016 виконав.

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи підлягає відкладено на 14.12.2016.

12.12.2016 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані документи для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 14.12.2016 представники сторін не з'явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2016 між ОСОБА_1 (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - позивач) було укладено Договір страхування наземного транспорту № 77/16-Т/Ц5 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1.

20.07.2016 в м. Одесі, на вул. Сегедська сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Водій автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, визнала свою вину, що підтверджується довідкою про ДТП.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1, склала 22 727,09 грн.

Позивачем був складений та підписаний страховий акт № 77/16-Т/Ц5-1-1, згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок вищезазначеної ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 20 837,48 грн.

На підставі сформованого страхового акту № № 77/16-Т/Ц5-1-1, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 20 837,48 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 28971 від 01.08.2016.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5596588.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АЕ/5596588 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується Полісом № АЕ/5596588, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

Відповідач зазначає суду про те, що Договір набирає чинності з моменту внесення страхового платежу. Ненадання позивачем підтвердження оплати страхувальником страхового платежу, що на думку відповідача ставить під сумнів чинність Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

В матеріалах справи наявні копії Звіту про дебетові операції по рахунку НОМЕР_3 від 10.06.2016 на підтвердження сплати страхового платежу в сумі 10 000,00 грн та виписку з ПАТ «Укрсоцбанк» на підтвердження сплати страхового платежу в сумі 14 219,00 грн 09.06.2016.

З огляду на вищенаведене, доводи відповідача щодо сумнівів з приводу чинності Договору спростовуються наявними у матеріалах справи документами.

Інші доводи відповідача викладені у відзиві не спростовують доводів позивача, які ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим суд зазначає, що позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Крім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14.

Відповідно до частини першої статті 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, право особи є порушеним з моменту завдання їй шкоди внаслідок ДТП та відповідно з цього моменту у особи виникає право на судовий захист порушеного права. Так само, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування майна, переходить право вимоги матеріального відшкодування до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, тобто на момент переходу прав уже наявне порушене право, яке дозволяє особі звертатись безпосередньо до суду за його захистом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 20 837,48 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксагаського, 119; ідентифікаційний код: 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код: 33908322) страхове відшкодування в розмірі 20 837 (двадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн 48 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Повне рішення складено 28.12.2016.

Суддя О.В. Нечай