Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" грудня 2016 р. Справа № 906/1343/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Шніт А.В., розглядаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" №10/1-ю від 03.10.2016 про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами у справі

за позовом: Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Житомирської обласної ради;

2) Комунального підприємства "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" Житомирської обласної ради;

за участю Прокуратури Житомирської області

про розірвання договору оренди №1 від 28 лютого 2013 року та повернення майна

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - дов. б/н від 23.02.2016;

від відповідача (заявника): ОСОБА_3 - дов. б/н від 19.07.2016,

від третьої особи Житомирської обласної ради: ОСОБА_4 - дов.№ р-5-22/1704 від 27.09.2016;

від третьої особи КП "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" Житомирської обласної ради: ОСОБА_5 - наказ №6-1 від 22.03.2012, свідоцтво про зміну імені від 23.08.2013;

прокурор: Шевчук М.М. - посвідчення №038611 від 11.01.2016.

У судовому засіданні 13.12.2016 в порядку ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 21.12.2016.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 позов задоволено. Розірвано договір оренди №1 від 28.02.2013 цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Обласний лікувально-оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" Житомирської обласної ради, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, укладений між Комунальним підприємством "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані". Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" у 14-денний строк, з дня набрання рішенням законної сили, повернути цілісний майновий комплекс Комунального підприємства "Обласний лікувально-оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" Житомирської обласної ради за адресою м. Житомир, провулок Оздоровчий, 7, Комунальному підприємству "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради у порядку, встановленому чинним законодавством та рішенням Житомирської обласної ради. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" на користь Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради: 2436,00грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви; 1218,00грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги; 1705,20грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги (а.с. 115-120, т.4).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Компані на рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с.175-181, т.4).

Постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016 касаційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 без змін (а.с.73-81, т.5).

03.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" до суду подано заяву №10/1-ю від 03.10.2016 про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами (а.с. 138-143, т.7).

У зазначеній заяві ТОВ ОСОБА_1 Компані вказує на наявність наступних нововиявлених обставин:

- визнання зобов'язання за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013 такими, що припинилися з 19.11.2013 (згідно постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 у справі №906/343/16);

- визнання зобов'язання із повернення отриманого майна за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013 такими, що припинені 29.11.2013 (згідно постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 у справі №906/343/16).

Представник відповідача (заявника) в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами з підстав, викладених у даній заяві. Зокрема, зауважив, що нововиявленими обставинами є не сама постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 у справі №906/343/16, а обставини, встановлені у ній. Крім того, надав додаткові письмові пояснення від 20.12.2016 з урахуванням поданих позивачем та третьою особою 1 письмових заперечень на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо заяви відповідача про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами з підстав, викладених у поданих письмових поясненнях №967/12 від 13.12.2016 та додаткових письмових поясненнях №973/12 21.12.2016. Зокрема, зазначив, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Представник третьої особи Житомирської обласної ради в судовому засіданні просив залишити без задоволення заяву відповідача про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами з підстав, викладених у поданих поясненнях за вих.№р-5-22/2155 від 13.12.2016. Посилаючись на ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України, вважає, що факт припинення зобовязання за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013 встановлено рішенням господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016.

Представник третьої особи КП "Обласний лікувально - оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" Житомирської обласної ради в судовому засіданні підтримав заперечення позивача щодо відмови у задоволенні заяви відповідача про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо заяви відповідача про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами.

Дослідивши заяву про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами і додані до неї документи, а також заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, прокурора, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 та про залишення зазначеного рішення без змін, враховуючи наступне.

За змістом ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є о б о в я з к о в и м и на всій території України (ст.115 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Слід зазначити, що за змістом ст.9 Конституції України, яка кореспондується зі ст.19 Закону України "Про міжнародні договори", чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії" Суд висловив наступну правову позицію. Принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі. Повноваження вищих судів щодо перегляду судових рішень мають використовуватись задля виправлення судових помилок. Перегляд же рішень у порядку нагляду не може розглядатись як замаскована апеляційна інстанція, а сама наявність двох точок зору на предмет спору ще не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу можливе лише за виняткових обставин.

Дійсно, ч.1 ст.112 ГПК України передбачено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Частиною 2 статті 112 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, а саме: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" до нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також, не можуть бути визнані як нововиявлені обставини, викладені в рішенні суду в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), а також юридична оцінка цих обставин та правові підстави рішення або його мотиви, міркування суду щодо застосування норм права.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК (п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК (п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Як суд зазначав вище, у заяві №10/1-ю від 03.10.2016 про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами (а.с. 138-143, т.7) ТОВ ОСОБА_1 Компані вказує про наявність наступних нововиявлених обставин:

- визнання зобов'язання за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013 такими, що припинилися з 19.11.2013;

- визнання зобов'язання із повернення отриманого майна за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013 такими, що припинені 29.11.2013.

Зазначені обставини, за твердженням ТОВ ОСОБА_1 Компані, стали відомі йому в момент проголошення Рівненським апеляційним господарським судом постанови від 22.09.2016 у справі №906/343/16.

Разом з тим, варто зауважити, що обставини, які встановлені судом апеляційної інстанції у справі №906/343/16, базувалися на доказах, які були підставами заперечень ТОВ ОСОБА_1 Компані проти позовних вимог у справі №906/1343/14 за позовом Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Житомирської обласної ради, Комунального підприємства "Обласний лікувально-оздоровчий реабілітаційний центр "Полісся" Житомирської обласної ради, за участю прокурора про розірвання договору оренди №1 від 28.02.2013 та повернення майна.

Зокрема, мова йде про акт приймання-передачі майна від 29.11.2013 та перелік майна, акт приймання-передачі документів без номера і дати.

Так, у рішенні господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016, судом було надано оцінку вказаним вище доказам, а саме зазначено, що суд не розцінює їх як належні докази повернення спірного майна. При цьому, варто зауважити, що ухвалою Верховного Суду України від 12.04.2016 відмовлено ТОВ "ОСОБА_1 Компані" у допуску справи №906/1343/14 до провадження Верховного Суду України для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 24.02.2016 за безпідставністю.

Водночас, у постанові від 22.09.2016 у справі №906/343/16 Рівненський апеляційний господарський суд зазначив, що вважає належними доказами акти приймання-передачі документів та орендованого майна.

Тобто, по суті має місце взаємопротилежна правова оцінка одних і тих же доказів судовими інстанціями в процесі розгляду справ №906/1343/14 та №906/343/16.

Фактично, вимоги TOB ОСОБА_1 Компані зводяться до переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи №906/1343/14, що, в свою чергу, є неприпустимим.

Таким чином, обставини, зазначені ТОВ "ОСОБА_1 Компані" в заяві №10/1-ю від 03.10.2016 про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами, за своєю правовою природою не є нововиявленими, позаяк не можуть бути визнані як нововиявлені обставини, які ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду даної справи.

Крім того, як суд вказував вище, за змістом абз.2 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Також, у рішенні від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії" зазначається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує д о к а з, я к и й р а н і ш е н е м і г б у т и д о с т у п н и й, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї н е б у л о м о ж л и в о с т і п р е д с т а в и т и ц е й д о к а з н а о с т а т о ч н о м у с у д о в о м у с л у х а н н і, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Проте, обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, були встановлені господарським судом у справі №906/343/16 за допомогою засобів доказування, що є аналогічними доказам у справі №906/1343/14. Більше того, останні досліджувалися судами усіх інстанцій при неодноразовому перегляді справи №906/1343/14. При цьому, суд вчергове наголошує, що рішення 25.08.2015 у справі №906/1343/14 залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016.

Тобто, для ТОВ ОСОБА_1 Компані докази які стали підставою для задоволення позовних вимог у справі №906/343/16, були доступними та відомими станом на час розгляду справи №906/1343/14.

Окрім того, за змістом п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК, про що суд зазначав вище.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: відзиву ТОВ ОСОБА_1 Компані на позовні вимоги, що були предметом розгляду у справі №906/1343/14, від 13.11.2014 (а.с.65-66, т.1) та відзиву на апеляційну скаргу (у цій же справі) від 26.03.2015 (а.с.55-56, т.2), відповідач (заявник), обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог у справі №906/1343/14, посилався на факти як припинення договору оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013, так і повернення отриманого майна за договором оренди цілісного майнового комплексу №1 від 28.02.2013.

Таким чином, обставини, які ТОВ ОСОБА_1 Компані визначає як такі, що є підставою для перегляду рішення у справі №906/1343/14, не мають правової природи нововиявлених обставин.

Варто зауважити, що за змістом п.8.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст.33 ГПК України сторони зобов'язані довести обставини, на які вони покликаються в підтвердження своїх вимог та заперечень, належними та допустимими у справі доказами.

Висновки щодо обставин справи, юридична оцінка цих обставин і правові підстави рішення або його мотиви, міркування суду щодо застосування норм права, на які посилається, не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, зазначені у заяві TOB ОСОБА_1 Компані обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, такими за своєю суттю не є, оскільки у даному випадку не дотримано принципу одночасної наявності трьох умов існування нововиявлених обставин: їх існування на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що підстав для скасування рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 про розірвання договору оренди та повернення майна за нововиявленими обставинами немає, тому в задоволенні заяви ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" №10/1-ю від 03.10.2016 про перегляд зазначеного рішення за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

Відповідно до ст.114 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у разі залишення рішення, ухвали, постанови без змін приймається ухвала.

Керуючись ст.ст.86, 112, 114 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Компані" №10/1-ю від 03.10.2016 про перегляд рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 у справі №906/1343/14 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від "25" серпня 2015 р. у справі № 906/1343/14 залишити без змін.

Суддя ОСОБА_6

Друк:

1 - у справу

2 - позивачу (рек. з повід.)

3 - відповідачу (заявнику) - наручно

4, 5 - третім особам (рек. з повід.)

6 - прокуратурі Житом. обл. (рек. з повід.)