ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р. Справа № 911/2694/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю Аеро Ресторантс,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Шоколадниця-Україна,

про розірвання договору від 07.05.2015 р. № 02.5-14/1-36,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Аеро Ресторантс

до Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль

про визнання недійсним п. 8 таблиці №1 п.п. 1.1.1 п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р.

секретар судового засідання: Діхтярук Є.А.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 (довіреність № 01-22/7-8 від 04.01.2016 р.);

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 - директор; ОСОБА_3 (довіреність б/н від 12.09.2016 р.);

від третьої особи: ОСОБА_4 (довіреність б/н від 24.10.2016 р.).

Обставини справи:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі ДП «МА «Бориспіль», позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Аеро Ресторантс (далі ТОВ «Аеро Ресторантс», відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) про розірвання договору від 07.05.2015 р. № 02.5-14/1-36 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, з посиланням на те, що орендоване відповідачем майно передане ним у суборенду, а відповідно до п. 8.4 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. у випадку передачі майна в суборенду договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладається між балансоутримувачем та суборендарем.

12.09.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення № 35-22/1-409 від 12.09.2016 р. щодо позовних вимог ДП МА Бориспіль у даній справі.

15.09.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив № 456-09-16 від 12.09.2016 р. на позовну заяву про розірвання договору від 07.05.2015 р. № 02.5-14/1-36, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

Також 15.09.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 461-09-16 від 12.09.2016 р. про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою господарського суду.

Поряд з цим, 15.09.2016 р. до господарського суду Київської області до початку розгляду справи по суті надійшла зустрічна позовна заява № 464 від 14.09.2016 р. ТОВ Аеро Ресторантс до ДП МА Бориспіль про визнання недійсним п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. не відповідає вимогам п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р., що, в свою чергу, є підставою для визнання зазначеного пункту недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

15.09.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання № 457-09-16 від 12.09.2016 р., в якому останній просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю Шоколадниця-Україна, з яким відповідачем за первісним позовом був укладений договір суборенди № 1612/1 від 25.03.2015 р. індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2016 р. на підставі приписів ст. 27 Господарського процесуального кодексу України до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом залучено Товариство з обмеженою відповідальністю Шоколадниця-Україна (далі - ТОВ Шоколадниця-Україна, третя особа).

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2016 р. на підставі ст. 60 ГПК України було прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Аеро Ресторантс № 464 від 14.09.2016 р. до Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль про визнання недійсним п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. для спільного розгляду з первісним позовом у даній справі № 911/2694/16.

Розгляд справи відкладався.

21.09.2016 р. до господарського суду Київської області від ДП «МА «Бориспіль» надійшли заперечення № 35-22/1-424 від 20.09.2016 р. проти доводів відповідача за первісним позовом, викладених у відзиві на первісну позовну заяву.

26.09.2016 р. до господарського суду Київської області від ДП «МА «Бориспіль» на виконання вимог ухвали суду за супровідним листом № 35-22/1-433 від 23.09.2016 р. були подані докази направлення копії первісної позовної заяви третій особі, а також відзив Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль № 35-22/1-432 від 23.09.2016 р. на зустрічну позовну заяву ТОВ Аеро Ресторантс.

24.10.2016 р. до господарського суду Київської області від представника третьої особи ТОВ «Шоколадниця-Україна» надійшли пояснення б/н від 24.10.2016 р., за змістом яких третя особа просить суд відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічні позовні вимоги задовольнити.

24.10.2016 р. до господарського суду Київської області від ТОВ Аеро Ресторантс були подані пояснення № 497-10-16 від 21.10.2016 р. до зустрічної позовної заяви.

У судовому засіданні 24.10.2016 р. представником відповідача за первісним позовом було подано клопотання б/н від 24.10.2016 р. (вх. № 22073/16 від 24.10.2016 р.), в якому останній просить суд продовжити строк розгляду справи у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання було задоволене ухвалою господарського суду Київської області від 24.10.2016 р.

26.10.2016 р. до господарського суду Київської області від ДП «МА «Бориспіль» надійшли заперечення № 35-22/1-491 від 25.10.2016 р. проти доводів позивача за зустрічним позовом, викладених у поясненнях ТОВ «Аеро Ресторантс» до зустрічної позовної заяви.

27.10.2016 р. до господарського суду Київської області від ДП «МА «Бориспіль» надійшли заперечення № 35-22/1-496 від 26.10.2016 р. проти доводів третьої особи ТОВ «Шоколадниця-Україна».

У судовому засіданні 07.11.2016 р. представник позивача за первісним позовом первісні позовні вимоги підтримувала, проти зустрічного позову заперечувала; представники відповідача за первісним позовом та третьої особи проти первісного позову заперечували, зустрічні позовні вимоги підтримували у повному обсязі.

У судовому засіданні 07.11.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

31.07.2014 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 Україна (яким в подальшому було змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю Аеро Ресторантс) (орендар) був укладений договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1612, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно приміщення № 3.4.10 та частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу D загальною площею 350,0 кв.м (майно), розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, що перебуває на балансі Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (балансоутримувач).

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням для розміщення та експлуатації ресторану без нічного режиму роботи.

Вказане майно було передане орендодавцем орендарю за актом приймання-передавання орендованого майна від 06.02.2015 р.

Відповідно до пункту 5.10 договору оренди орендар зобовязаний своєчасно здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві.

Згідно пункту 5.18 договору оренди орендар зобовязується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору, звернутись до балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Пунктом 6.3 договору оренди передбачено право орендаря за згодою орендодавця здавати майно в суборенду на строк, що не перевищує термін дії договору оренди, а факт передачі майна в суборенду оформлюється шляхом укладення відповідного правочину в письмовій формі, як і договір.

Відповідно до п. 10.1 договору оренди договір укладено строком на 10 років, з 31.07.2014 р. до 30.07.2024 р. включно.

На виконання п. 5.18 договору оренди № 1612 від 31.07.2014 р. між ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Аеро Ресторантс (орендар) 15.05.2015 р. був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 (далі договір про відшкодування витрат).

За умовами підпункту 1.1.1 пункту 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги, вказані в таблиці 1 цього договору, а саме: забезпечення теплом, забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем, прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів, вода холодна (з податком на воду), вода гаряча (з податком на воду), вода стічна, оплата за які визначена в залежності від орендованої площі або за показниками приладів обліку).

Пунктом 8 цієї таблиці 1 передбачено, що балансоутримувач також надає, а орендар отримує послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та підїзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна плата за які встановлена в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі, де чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів в орендованому майні (чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць).

Відповідно до п. 2.2.3 договору про відшкодування витрат, щомісяця з 10 числа місяця, що слідує за звітним, орендар зобовязується самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунки, акт приймання-здачі виконаних робіт та раз в рік рахунок на оплату земельного податку згідно пункту 1.1.3 договору. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобовязаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Згідно з п. 6.1 договору про відшкодування витрат, він набирає чинності з дати підписання акту приймання-передавання орендованого майна до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 31.07.2014 р. № 1612 або з моменту укладання договору, в залежності від того, яка дата наступить раніше, та діє до 30.07.2024 р.

Підпунктом 6.4.4 пункту 6.4 договору про відшкодування витрат сторони погодили, що цей договір може бути достроково розірвано у випадку передачі майна в суборенду.

Згідно з п. 8.4 цього договору, у разі передачі майна в суборенду, орендар повинен узгодити договір суборенди з балансоутримувачем. У випадку передачі майна в суборенду договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладається між балансоутримувачем та суборендарем.

Судом встановлено, що 25.03.2015 р. між ТОВ Аеро Ресторантс (орендар) і ТОВ Шоколадниця-Україна (суборендар) укладено договір суборенди № 1612/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, відповідно до якого орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно приміщення № 3.4.10 та частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу D загальною площею 350,0 кв.м (майно), розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7 на 3-му поверсі терміналу D (інв. №47578) загальною площею 107850,5 кв.м, що перебуває на балансі ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль (балансоутримувач) і знаходиться в орендному користуванні орендаря відповідно до договору оренди № 1612 від 31.07.2014 р., з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації ресторану без нічного режиму роботи (далі договір суборенди).

Строк дії договору суборенди згідно його пункту 10.1 був встановлений до 31.12.2015 р.

Згідно з п. 10.4 договору суборенди, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов та/або у випадку продовження договору оренди між орендодавцем і орендарем (договір оренди № 1612 від 31.07.2014 р.) після закінчення строку чинності договору протягом одного місяця, договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невідємною частиною договору.

Пунктом 5.10 договору суборенди передбачено, що суборендар зобовязаний своєчасно здійснювати витрати, повязані з утриманням майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод з постачальниками послуг. Суборендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними розрахунками, а в неподільній частині пропорційно розміру займаної суборендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих суборендареві.

Відповідно до акту приймання-передавання орендованого майна від 03.06.2015 р. ТОВ Аеро Ресторантс передало, а ТОВ Шоколадниця-Україна прийняло вказане у договорі суборенди майно загальною площею 350,00 кв.м.

Згідно акту приймання-передавання орендованого майна від 03.06.2015 р. ТОВ Шоколадниця-Україна передало із строкового платного користування, а ТОВ Аеро Ресторантс прийняло частину майна загальною площею 2,00 кв.м.

Докази надання Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області згоди на передачу орендованого ТОВ Аеро Ресторантс майна (повністю чи частково) в суборенду, як це передбачено пунктом 6.3 договору оренди, відсутні.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом виконує умови договору, зокрема, сплачує виставлені позивачем за первісним позовом рахунки на оплату наданих за договором послуг щодо відшкодування витрат балансоутримувача, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-здачі виконаних послуг згідно договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. та платіжних доручень про оплату зазначених послуг.

Звертаючись з позовними вимогами про розірвання договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, первісний позивач зазначав, що підставою такого розірвання є саме укладення договору суборенди між ТОВ Аеро Ресторантс та ТОВ Шоколадниця-Україна, тому, у звязку з тим, що ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль має на меті укласти договір про відшкодування витрат балансоутримувача безпосередньо з суборендарем, позивач і просить розірвати спірний договір.

У своїх запереченнях на первісну позовну заяву відповідач за первісним позовом зазначив, що ним щомісячно сплачуються рахунки-фактури, які виставляються ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль, крім того, відповідно до наданих актів здачі-прийняття виконаних послуг згідно договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. відсутні будь-які претензії з боку ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль з приводу оплати зазначених послуг.

Крім того, ТОВ Аеро Ресторантс зазначало, що згідно договору суборенди ним було передано в суборенду не майно, визначене договором № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р., а частина спірного приміщення.

Відтак, на думку відповідача за первісним позовом, з його боку відсутні порушення умов договору, що могли б бути підставою розірвання спірного договору.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, позиції сторін, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення первісних позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу і мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно з п. 2 частини першої ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом та відповідач за первісним позовом згоди щодо розірвання договору на відшкодування витрат не досягли, що підтверджується листуванням сторін, а тому ДП «МА «Бориспіль» звернулось з даним первісним позовом до суду про розірвання договору.

Як зазначалось вище, підпунктом 6.4.4 пункту 6.4 договору про відшкодування витрат сторони погодили, що цей договір може бути достроково розірвано у випадку передачі майна в суборенду.

Згідно з п. 1.1 договору від 15.05.2015 р. № 02.5-14/1-36 майно це приміщення № 3.4.10 та частина приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу D загальною площею 350,0 кв.м (майно), розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, що перебуває на балансі Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (балансоутримувач). Проте, в суборенді у третьої особи знаходиться не майно (350,0 кв. м.) в розумінні п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36, а його частина (348,0 кв.м).

Відтак, оскільки підпунктом 6.4.4 пункту 6.4 договору про відшкодування витрат сторони погодили, що цей договір може бути достроково розірвано у випадку передачі в суборенду майна, а не його частини, то підстави для розірвання вказаного договору, встановлені домовленістю сторін, згідно зі ст. 907 ЦК України у даному випадку є відсутніми.

Частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав та інтересів особи, а також субєкта господарювання судом передбачені статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа не звертається з усіма передбаченими вимогами до суду, а обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст.ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи те, що спірний договір № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. укладений на виконання п. 5.18 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1612 від 31.07.2014 р. з метою компенсації витрат балансоутримувача, а також що оскільки у випадку розірвання спірного договору право ДП МА Бориспіль на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю не буде захищене, а позивач, навпаки, позбавиться права на отримання будь-якого відшкодування своїх витрат на утримання орендованого майна, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено у встановленому порядку істотного порушення умов договору та не доведено, що розірвання спірного договору призведе до поновлення порушеного права позивача за первісним позовом. Натомість, у разі розірвання зазначеного договору ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль може бути позбавлений права на отримання відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення.

Таким чином, оскільки підстави для розірвання вказаного договору, встановлені домовленістю сторін, згідно зі ст. 907 ЦК України, відсутні, істотного порушення відповідачем умов договору, наслідком якого є його розірвання відповідно до ст. 651 ЦК України, судом не встановлено, а в разі розірвання зазначеного договору ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль може бути позбавлений права на отримання відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Щодо заявленого ТОВ «Аеро Ресторантс» зустрічного позову до ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль про визнання недійсним п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 спірного договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. слід зазначити таке.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) зазначив, що п. 8 таблиці № 1 не відповідає вимогам п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р., а тому, на думку позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом), має бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 8 таблиці №1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги, зокрема, підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та підїзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування. За зазначені послуги передбачена щомісячна плата в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності орендаря на орендованій площі.

Пунктом 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р. передбачено, що витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям, і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що зміст п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. суперечить вимогам методики щодо визначення розміру відшкодувань на утримання орендованого майна.

Крім того, судом враховано, що послуга, визначена пунктом 8 вказаної таблиці № 1, а саме - підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та підїзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, не є витратами балансоутримувача на утримання саме спірного приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що послуга, зазначена в п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. не є витратами балансоутримувача на утримання приміщення, переданого в оренду та те, що визначений порядок нарахування місячної плати не відповідає п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р., суд дійшов висновку, що вимога позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) про визнання недійсним п. 8 таблиці №1 пп. 1.1.1 п. 1.1 спірного договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову у даній справі та задоволення зустрічного позову.

Решта поданих до матеріалів справи доказів, а також письмові пояснення та доводи учасників процесу були досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються судом на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом).

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Визнати недійсним п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р.

4. Стягнути з Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт Бориспіль, код 20572069) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аеро Ресторантс (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Завокзальна, буд. 1, код 37222400) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 16.11.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна