Господарський суд Чернігівської області
=======================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

27 грудня 2016 року Справа №927/957/16

ЗА ПОЗОВОМ: Виробничо-комерційного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервіс"

вул. Кооперативна, 4, м. Кролевець, Сумська область, 41300

До ВІДПОВІДАЧА: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем"

вул. Вокзальна, 338, м. Носівка, Чернігівська область, 17100

Про стягнення 5255,48 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: не зявився.

Від Відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Виробничо-комерційним підприємством товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервіс" заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем" про:

1) зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем" на виконання п.6.2. Договору відшкодувати вартість неповернутого майна із врахуванням податку на додану вартість, що становить 2741,83 грн.;

2) стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем" на користь Виробничо-комерційного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервіс" заборгованість в розмірі 2571,99 грн., в тому числі 2273,65 грн. невиконаного грошового зобовязання, 205,94 грн. пені, 75,03 грн. інфляційних та 17,37 грн. річних.

До початку судового засідання 08.12.2016 представником Позивача, в межах повноважень, визначених довіреністю, через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої Позивач просить стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість в розмірі 5255,48 грн., в тому числі 2981,83 грн. - вартість неповернутого майна за Договором, з врахуванням податку на додану вартість та 2273,65 грн. пені.

Ухвалою суду від 08.12.2016 вказана заява представника Позивача прийнята судом як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Одночасно даною ухвалою продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 27.12.2016 включно.

До початку судового засідання 27.12.2016 від представника Позивача, в межах повноважень, визначених довіреністю, електронною поштою надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої Позивач остаточно просить стягнути з Відповідача на користь Позивача 2273,65 грн. пені, оскільки 20.12.2016 майно було повернуто Відповідачем Позивачу.

Згідно з ч.ч.4,6 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови отримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

У пункті 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами) зазначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Як вбачається з вищевказаної заяви, Позивачем фактично зменшено розмір позовних вимог на суму вартості неповернутого майна за Договором, з врахуванням податку на додану вартість

Враховуючи, що зменшення позовних розміру позовних вимог, є правом Позивача, ці дії суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає зазначену заяву Позивача як заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Також до початку судового засідання від представника Позивача електронною поштою надійшло письмове пояснення, у якому зазначено, що Позивач підтримує позовні вимоги з урахуванням зменшення їх розміру. Разом з тим, представник Позивача зазначає, що підприємство не заперечує проти розгляду даної справи без участі свого представника у зв'язку з неможливістю забезпечити його явку в судове засідання.

Представник Відповідача у судові засідання 25.10.2016, 24.11.2016, 08.12.2016 та 27.12.2016 не з'явився, хоча Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвал суду від 11.10.2016, 25.10.2016, 24.11.2016 та від 08.12.2016), наявні в матеріалах справи.

До початку судового засідання 25.10.2016 від Відповідача до суду факсом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для можливості надання суду витребуваних документів.

До початку судового засідання 24.11.2016 від Відповідача електронною поштою надійшло письмове пояснення відносно позовних вимог, у якому останній заперечує проти позову та зазначає, зокрема, таке.

Відповідно до умов договору суборенди майна від 01.09.2011 №18778№00047, останній закінчив свою дію 31.12.2013. Визначене договором майно, з дати закінчення договору по дату розгляду даної справи судом, не використовується Відповідачем, було своєчасно підготовлено до передачі та забезпечено необхідні заходи щодо його збереженості.

Як вказує Відповідач, враховуючи, що місцем виконання зобов'язань, передбачених договором, є юридична адреса Відповідача, а також те, що належне виконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань потребує обов'язкової присутності Позивача за визначеним місцем виконання зобов'язань, в періоди з 31.12.2013 по 20.01.2014 та з 20.01.2014 по 29.05.2014 Позивач ухилявся від явки до визначеного місця виконання зобов'язань, чим унеможливив вчинення Відповідачем дій, направлених на належне виконання свого зобов'язання - передачі (повернення) визначеного договором майна.

29.05.2014 уповноважений представник Позивача ухилився від виконання обов'язку щодо прийняття від Відповідача майна та обмежився лише врученням Відповідачу листа, адресованого ПБПП "Світлана", з питання подібного з вимогами позовної заяви.

29.05.2014 уповноваженому представнику Позивача, який здійснив явку до місця виконання зобов'язання, було запропоновано забрати майно, що належить Позивачу, в тому числі, що визначене договором суборенди майна від 01.09.2011 №18778№00047. Однак, представник Позивача ухилився від такого обов'язку та обмежився лише укладенням Акту перевірки наявності майна.

У періоди з 29.05.2014 по 07.06.2014, з 07.06.2014 по 18.07.2014 та з 18.07.2014 по 23.11.2016 Позивач також ухилявся від явки до визначеного місця виконання зобов'язань, чим унеможливив вчинення Відповідачем дій, направлених на належне виконання свого зобов'язання - передачі (повернення) визначеного договором майна.

07.06.2014 уповноважені представники Позивача не з'явились на визначену Позивачем дату передачі майна (лист вих. №26-05/14-юр від 26.05.2014).

18.07.2014 уповноважені представники Позивача в кількості трьох осіб ухилилися від виконання обов'язку щодо прийняття від Відповідача майна та обмежилися лише врученням Відповідачу ОСОБА_1 наявності майна для передачі ПБПП "Світлана".

З урахуванням зазначеного Відповідач вважає, що Позивач не вчинив дій, які необхідні для прийняття майна, всіляко ухилявся від виконання даного обов'язку.

До початку судового засідання 08.12.2016 від Відповідача електронною поштою надійшло письмове пояснення, у якому, зокрема, зазначено, що Приватне багатопрофільне підприємство "Світлана", як юридична особа, до спірних правовідносин не має жодного відношення, в їх юридичному значенні, однак власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем" та Приватного багатопрофільного підприємства "Світлана" є ОСОБА_2 і зазначені підприємства та їхнє майно розташовані за однією адресою, в одному торгівельному приміщенні та взаємопов'язано використовуються власником та працівниками. ОСОБА_3 перебуває на торгівельній площі Приватного багатопрофільного підприємства "Світлана".

При цьому, Відповідачем було зазначено, що Відповідач готовий передати майно Позивачу в любий момент (за попереднім визначенням дати), але Відповідач невспромозі виконати свій обов'язок щодо передачі майна, адже Позивач своєю бездіяльністю перешкоджає Відповідачу в виконанні таких обов'язків.

До початку судового засідання 27.12.2016 від Відповідача заяв та клопотань не надійшло.

Враховуючи, що Відповідач не скористався своїм правом брати участь у судових засіданнях, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, але надав письмові пояснення по суті спору, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі представника Відповідача.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2011 року між Виробничо-комерційним підприємством товариством з обмеженою відповідальністю "Торгсервіс" (Позивач у справі, ОСОБА_4 згідно з Договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тандем" (Відповідач у справі, ОСОБА_5 згідно з Договором) укладено договір суборенди майна №18778N-00047 (далі за текстом рішення Договір суборенди), за умовами п.1.1 якого ОСОБА_4 передає ОСОБА_5 у строкове платне користування (оперативну суборенду), а ОСОБА_5 приймає торгово-рекламне обладнання (надалі іменується ОСОБА_5), та зобов'язується сплатити ОСОБА_4 орендну плату. ОСОБА_6 відповідно до п.1.2. Договору суборенди є холодильник Електролюкс V-400Т "Оболонь", заводський номер 51600331, інвентарний номер 575752, вартістю 2484,86 грн. (без ПДВ), місцезнаходження ОСОБА_4 м. Носівка, вул. Вокзальна, 338.

Згідно з п.2.2. Договору суборенди факт передачі ОСОБА_4 в суборенду підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками Сторін, погоджується уповноваженою особою Власника та скріплюється печатками Сторін і Власника. ОСОБА_1 прийому-передачі ОСОБА_4 в суборенду є невід'ємною частиною цього Договору. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі ОСОБА_4 в суборенду лежить на ОСОБА_4.

Відповідно до п.2.3. Договору суборенди ОСОБА_4 повинно бути повернуто ОСОБА_5 та прийняте ОСОБА_4/Власником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати закінчення дії Договору (у тому числі дострокового). ОСОБА_5 несе ризик випадкової загибелі, пошкодження або втрати ОСОБА_5 до моменту його фактичного повернення ОСОБА_4 або Власнику.

Згідно з п.2.4. Договору суборенди факт повернення ОСОБА_4 із суборенди підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками Сторін, погоджується уповноваженою особою Власника та скріплюється печатками Сторін і Власника. ОСОБА_1 прийому-передачі ОСОБА_4 із суборенди є невід'ємною частиною цього Договору. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі ОСОБА_4 із суборенди лежить на ОСОБА_5.

Відповідно до п.5.1.13. Договору суборенди ОСОБА_5 зобов'язується протягом 10 (десяти) робочих днів після закінчення дії Договору (у т.ч. дострокового) повернути ОСОБА_4 (а в разі отримання відповідної вимоги Власнику) у діючому стані, технічно справне та комплектне, з урахуванням його нормального зносу.

Факт передачі визначеного у Договорі суборенди ОСОБА_4 в суборенду підтверджується актом прийому-передачі ОСОБА_4 в суборенду від 01.09.2011.

20 грудня 2012 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №108, відповідно до п.1 якого Постачальник (Позивач) зобовязується передавати у власність Покупцеві (поставляти) товар, в строки та на умовах, передбачених даним Договором, а Покупець (Відповідач) зобовязується в термін та на умовах, передбачених цим Договором приймати такий товар, оплачувати його вартість, повертати тару.

У матеріалах справи міститься копія акту звірення наявності обладнання ПАТ Оболонь №1 від 29.05.2014, підписаний представниками сторін та скріплений відповідними печатками.

04.04.2016 Позивачем на адресу Відповідача була направлена вимога від 28.03.2016 №28-03-1/16-юр на суму 4758,51 грн., у якій Позивач вимагав у семиденний термін від дня одержання цієї вимоги Відповідачем розрахуватися останньому з Позивачем шляхом повернення зазначеного ОСОБА_4 на загальну суму 2484,86 грн., попередньо узгодивши з представником Підприємства дату та час передачі ОСОБА_4, а також сплатити штрафні санкції в сумі 2273,65 грн. Дана вимога була отримана Відповідачем 07.04.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідачем ОСОБА_6 повернуто Позивачу не було.

Відповідно до п.6.2. Договору суборенди у випадку втрати (повного знищення) ОСОБА_5 (окрім випадків, що мають підтвердження актами відповідних органів і які виникли внаслідок обставин непереборної сили) або неповернення ОСОБА_5 у відповідності з п.2.3. даного Договору, ОСОБА_5 зобов'язаний відшкодувати ОСОБА_4 (або за письмовою вимогою безпосередньо Власнику) вартість ОСОБА_4, вказану в п.1.2. даного Договору (або в Специфікації), із врахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між Сторонами та Власником.

Враховуючи, що Відповідачем не було повернуто Позивачу ОСОБА_6, Позивач просив суд стягнути з Відповідача 2981,83 грн. - вартість неповернутого ОСОБА_4 за Договором, з врахуванням податку на додану вартість.

У судовому засіданні 08.12.2016 представник Позивача заявив, що, враховуючи пояснення Відповідача про готовність в попередньо узгоджену дату повернути йому спірне майно, Позивач готовий спробувати врегулювати питання в цій частині, проте, враховуючи невеликий залишок днів до закінчення строку розгляду справи, попередні проблеми по узгодженню з Відповідачем попередньої дати передачі майна та необхідність підготувати та привезти для перевезення майна спеціального авто, в якому холодильник можливо буде перевезти в стоячому положенні, а також транспортні витрати, в разі зриву процесу передачу, в т.ч. через зрив узгодженої дати, просить саме суд визначити час та дату між судовими засіданнями для спроби врегулювання питання повернення орендованого майна.

Ухвалою суду від 08.12.2016 судом задоволено клопотання Позивача та визначено дату, час та місце спроби врегулювання сторонами питання повернення спірного орендованого майна, а саме, 20 грудня 2016 року о 12 годині 00 хв. Чернігівська область, м. Носівка, вул. Вокзальна, 338.

Як вбачається з пояснень Позивача та Акту приймання-передачі Обладнання №23 за Договором суборенди Обладнання №00047 від 01.09.2011, 20 грудня 2016 року Відповідачем було повернуто Позивачу спірне орендоване ОСОБА_4.

З урахуванням викладеного, Позивачем було зменшено позовні вимоги та залишено лише позовну вимогу про стягнення пені.

Відповідно до п.6.5. Договору суборенди у випадку порушення ОСОБА_5 передбаченого даним Договором строку повернення ОСОБА_4 або Власнику, ОСОБА_5 сплачує відповідно ОСОБА_4 або Власнику пеню в розмірі 0,5% від вартості неповернутого своєчасно ОСОБА_4, що вказана в п.1.2. даного Договору (або в Специфікації), за кожний день затримки повернення.

З урахуванням викладеного, Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Відповідача пеню в сумі 2273,65 грн. за період з 21.01.2014 по 22.07.2014.

Як зазначено Позивачем у позові та додаткових поясненнях, з урахуванням п.п.7.4.2. п.7.4. Договору суборенди та п.9.3. Договору №108 від 20.12.2012 вбачається, що датою закінчення Договору суборенди є 31.12.2013.

Відповідно до п.5.1.13. Договору суборенди ОСОБА_5 зобов'язується протягом 10 (десяти) робочих днів після закінчення дії Договору (у т.ч. дострокового) повернути ОСОБА_4 (а в разі отримання відповідної вимоги Власнику) у діючому стані, технічно справне та комплектне, з урахуванням його нормального зносу.

Тобто, Відповідач повинен був повернути Позивачу ОСОБА_6, визначене у Договорі суборенди, до 20.01.2014 включно.

Даний висновок про дату закінчення Договору не заперечується та підтримується і Відповідачем.

Разом з тим, за умовами п.п.7.1.-7.2. Договору суборенди даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання, погодження Власником. Даний Договір укладається терміном на 1 (один) календарний рік, якщо інше не випливатиме з тексту цього Договору або чинного законодавства України.

Згідно з п.7.3. Договору суборенди якщо ОСОБА_5 продовжує користуватися ОСОБА_6 після закінчення терміну дії Договору, то, за відсутності письмових заперечень Сторін або Власника, заявлених не пізніше 10 (десяти) календарних днів до закінчення терміну дії Договору, то строк дії даного Договору продовжується ще на один календарний рік.

Відповідно до п.п.7.4.2. п.7.4. Договору суборенди даний Договір припиняє свою дію достроково у випадку припинення дії укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу (договору поставки) продукції, що виробляється/реалізується Виробником та його корпоративними підприємствами. Датою закінчення дії даного Договору, в такому випадку, вважатиметься дата припинення дії відповідного договору купівлі-продажу (договору поставки) продукції.

Згідно з п.9.3. Договору №108 від 20.12.2012 цей Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2012 року. Даний Договір може бути одноразово пролонгований на наступний календарний рік за умови, що за 10 днів до закінчення терміну дії даного Договору жодна зі Сторін письмово не повідомить про своє бажання припинити дію даного Договору. В частині зобовязання Покупця щодо оплати продукції та повернення (або відшкодування вартості) тари, цей Договір діє до моменту повного виконання зазначених зобовязань.

Як зазначено вище, пеню в сумі 2273,65 грн. Позивач нарахував за період з 21.01.2014 по 22.07.2014.

При цьому, ні Позивачем, ні Відповідачем не представлено суд письмових доказів відмови сторін від продовження дії обох вищевказаних договорів і, що дані договори не були автоматично пролонговані в силу своїх вищевказаних положень принаймні на 2014 рік рік періоду нарахування пені.

Перша, представлена Позивачем суду вимога про повернення орендованого майна Відповідачем датована 28.03.2016.

Разом з тим, Позивачем до позову була додана копія акту звірення наявності обладнання ПАТ Оболонь №1 від 29.05.2014, яке є предметом оренди, підписаного представниками сторін та скріпленого відповідними печатками.

З даного акта вбачається, що саме в межах періоду, за який Позивач нараховує Відповідачу пеню за начебто не виконання останнім обовязку по поверненню орендованого майна, повноважні представники обох сторін були присутні в місці знаходження орендованого майна, проте, замість, складання акту повернення орендованого майна та фактичного його повернення, склали акт наявності цього майна.

Як зазначає в своїх письмових поясненнях Відповідач, 29.05.2014 уповноваженому представнику Позивача, який здійснив явку до місця виконання зобов'язання, було запропоновано забрати майно, що належить Позивачу, в тому числі, що визначене договором суборенди майна від 01.09.2011 №18778№00047. Однак, представник Позивача ухилився від такого обов'язку та обмежився лише укладенням Акту перевірки наявності майна.

Дані доводи Відповідача Позивачем належними та допустимими доказами не спростовані.

Зазначене додатково, опосередковано підтверджує висновок суду, що вищевказані договори продовжували діяти і у 2014 році, тому сторони і звіряли факт наявності орендованого майна.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України:

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України:

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України:

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 Цивільного кодексу України:

« 1. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

2. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.»

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами:

· як того факту, що вищевказані Договір суборенди та Договір №108 від 20.12.2012 припинили свою дію саме 31.12.2013 і не були автоматично пролонговані в силу своїх вищевказаних положень принаймні на 2014 рік рік періоду нарахування пені;

· так і факту, що не повернення орендованого майна саме в межах періоду, за який Позивач нараховує Відповідачу пеню, з 21.01.2014 по 22.07.2014 сталося саме з вини Відповідача,

а тому позов про стягнення 2273,65 грн. пені задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог."

Відповідно до абз.1,4 п.п.4.1. п.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами):

"4.1. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру.

Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою."

За подання даного позову Позивачем сплачено 1378,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №2648 від 05.08.2016.

Як вбачається з позовної заяви, Позивачем було заявлено до стягнення з Відповідача 5313,82 грн.

З урахуванням поданих Позивачем заяв про уточнення позовних вимог, що прийняті судом як заяви про зменшення розміру позовних вимог, остаточно заявлена до стягнення сума позовних вимог складає 2273,65 грн. пені.

Відповідно до п.1 ч.1., ч.2 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

У п.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами) зазначено:

"Статтею 7 Закону врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

У її застосуванні господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке.

5.2. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору."

Враховуючи, що в разі зменшення розміру позовних вимог судовий збір може бути повернутий лише за клопотанням Позивача, проте відповідне клопотанням останнім не заявлено, питання про повернення судового збору в сумі 788,39 грн. (зменшення розміру позовних вимог з 5313,82 грн. до 2273,65 грн.), судом не вирішується.

З урахуванням відмови в позові про стягнення пені в сумі 2273,65 грн. судовий збір за дану позовну вимогу в розмірі 589,61 грн. покладається на Позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові про стягнення 2273 грн. 65 коп. пені відмовити повністю.

Повне рішення складено 28 грудня 2016 року.

Суддя І.В. Кушнір