РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016Справа №910/20335/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА»

про відшкодування матеріальної шкоди 49 000,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Кондрашов К.О. за довіреністю № 643/18 від 16.02.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.11.2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «АХА Страхування» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» (відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди 49 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № аг64504а5коа від 24.03.2015 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/6975485), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 порушено провадження у справі № 910/20335/16 та призначено розгляд справи на 28.11.2016 о 10:40 год.

17.11.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали від 10.11.2016 про порушення провадження у справі № 910/20335/16 з повідомленням про відсутність аналогічного спору та з повідомленням про те, що станом на 14.11.2016 сума страхового відшкодування не була перерахована відповідачем на рахунок позивача.

23.11.2016 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/30488 від 18.11.2016 з інформацією про страхове покриття за полісом № АЕ/6975485.

28.11.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 28.11.2016, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 28.11.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 28.11.2016 через відділ діловодства суду клопотання, відповідно до якого, зокрема, просив суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з відрядженням представника відповідача до іншого суду.

В судовому засіданні, призначеному на 28.11.2016, судом розглянуте та задоволене клопотання відповідача, подане 28.11.2016 через відділ діловодства суду, відповідно до якого відповідач просив суд витребувати у позивача докази, що підтверджують дійсність Договору № аг64504а5коа від 24.03.2015 на момент виплати страхового відшкодування, а саме підтвердження сплати страхового платежу страхувальником за Договором № аг64504а5коа від 24.03.2015, та просив суд розгляд справи, у зв'язку з відрядженням представника відповідача до іншого суду.

Представник позивача в судовому засіданні 28.11.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні, призначеному на 28.11.2016, судом перевірено виконання сторонами вимог ухвали суду від 10.11.2016 та встановлено, що сторони вимоги зазначеної ухали не виконали.

Враховуючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, невиконання сторонами вимог ухвали суду від 10.11.2016 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 28.11.2016

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 відкладено розгляд справи на 19.12.2016 о 10:10 год.

19.12.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки станом на 16.12.2016 на адресу відповідача не надходило від позивача документів, які б підтверджували дійсність Договору № аг64504а5коа від 24.03.2015 на момент виплати страхового відшкодування. У відзиві відповідач також зазначає про те, що позивачем не додано до позовної заяви акту виконаних робіт. Наявні в матеріалах справи рахунки не можуть, на думку відповідача, вважатися належним доказом фактичного проведення ремонту пошкодженого автомобіля. У відзиві також викладено клопотання, відповідно до якого відповідач просить суд проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

В судове засідання, призначене на 19.12.2016, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 19.12.2016 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 19.12.2016 через відділ діловодства суду відзив, в якому, зокрема, виклав клопотання, відповідно до якого просив суд проводити розгляд справи без участі представник відповідача.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 19.12.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

В судовому засіданні, призначеному на 19.12.2016, представник позивача подав пояснення на підтвердження чинності Договору № аг64504а5коа від 24.03.2015. В якості додатків до пояснень позивач надав суду платіжні доручення № 23571593 від 23.06.2016, № 23113855 від 25.03.2015 та виписки по рахунку № НОМЕР_3. Пояснення разом з доданими до них документами залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 19.12.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав з урахуванням пояснень, поданих 19.12.2016 в судовому засіданні.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.12.2016 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № аг64504а5коа (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 03.04.2015 до 02.04.2016.

04.02.2016 в місті Києві на бульварі Лесі Українки сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4. Наведене підтверджується довідкою № 85392392 про дорожньо-транспортну пригоду 6 Роти 4 Батальйону УПС МВС у місті Києві від 25.03.2016.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 2.3б Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 10.05.2016 у справі № 757/8193/16-п, відповідно до якої дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту № 137 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, що складений 02.06.2016 оцінювачем ОСОБА_5, становить 63 291,23 грн. (надалі - звіт № 137 від 02.06.2016).

Загальна вартість запчастин, необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 № ОЗЧ-000007/1 від 23.02.2016, становить 70 441,12 грн. (надалі - рахунок-фактура № ОЗЧ-000007/1 від 23.02.2016).

Вартість ремонтних робіт згідно калькуляції Audatex, автозапчастин та видаткових матеріалів, необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 № 15/1 від 24.02.2016, становить 25 024,33 грн. (надалі - рахунок-фактура № 15/1 від 24.02.2016).

За страховим випадком (ДТП) згідно складених страхових актів № АХА2016443 від 26.02.2016, № АХА2016573 та № АХА 2016576 від 29.02.2016 по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 95 874,65 грн., виплата якого підтверджується позивачем платіжними дорученнями № 226 653 від 29.02.2016, № 226 957 та № 227 266 від 01.03.2016.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 04.02.2016) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АЕ/6975485. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 представлено договір (поліс № АЕ/6975485) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АЕ/6975485, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_8, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 22.12.2015 по 21.12.2016.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АЕ/6975485, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений звітом № 137 від 02.06.2016, рахунками-фактури № ОЗЧ-000007/1 від 23.02.2016 та № 15/1 від 24.02.2016, страховими актами № АХА2016443 від 26.02.2016, № АХА2016573 та № АХА 2016576 від 29.02.2016 по договору страхування, платіжними дорученнями № 226 653 від 29.02.2016, № 226 957 та № 227 266 від 01.03.2016.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АЕ/6975485 становить 1000,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 49 000,00 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена звітом № 137 від 02.06.2016, рахунками-фактури № ОЗЧ-000007/1 від 23.02.2016 та № 15/1 від 24.02.2016, страховими актами № АХА2016443 від 26.02.2016, № АХА2016573 та № АХА 2016576 від 29.02.2016 по договору страхування, платіжними дорученнями № 226 653 від 29.02.2016, № 226 957 та № 227 266 від 01.03.2016, з урахуванням 50 000,00 грн. - ліміту по майну та 1 000,00 грн. - франшизи за полісом № АЕ/6975485).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи, зокрема, копією претензії № ЕЛ_0436 від 03.06.2016 на суму 95 874,65 грн. підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчать матеріали справи (копія претензії наявна в матеріалах справи).

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 49 000,00 грн.

Судом відхилені як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи, твердження відповідача, викладені у відзиві, поданому 19.12.2016 через відділ діловодства суду, щодо відсутності доказів чинності Договору добровільного страхування наземного транспорту № аг64504а5коа від 24.03.2015, а також твердження відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів, які б підтверджували фактичне проведення ремонту пошкодженого автомобіля.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 49 000,00 грн. страхового відшкодування підлягає задоволенню повністю в сумі 49 000,00 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 49 000,00 грн. (сорок дев'ять тисяч гривень 00 коп.) страхового відшкодування, 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.12.2016.

Суддя Гумега О.В.