ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 Справа № 917/1677/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 33

до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області, 37503 Полтавська область, м. Лубни, пл. Академіка Олексія Бекетова (Кузіна), 19

про стягнення суми основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних,

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 197 від 14.03.2016

від відповідача: не з'явилися

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 29 156,61 грн, з яких: 28554,30 грн - витрати понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах; 3% річних - 108,18 грн; інфляційні - 494,13 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позову посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасного здійснення розрахунків.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилався на те, що зафіксована в актах звірки форми 3-пільга сума наданих послуг звязку пільговим категоріям громадян не є автоматично заборгованістю чи боргом, тому не підлягають нарахуванню інфляційні та річні. Також, зазначає, що інфляційні та річні нараховані позивачем з січня 2016, тобто ще до укладення договору.

Крім того, відповідач вказує про відсутність фінансування з 31.05.2016 по 07.11.2016.

До того ж договором №1 від 19.04.2016 визначені умови оплати протягом 5 робочих днів з моменту отримання платником фінансування з місцевого бюджету.

07.12.2016 від відповідача до суду надійшло додаткові пояснення у яких повідомляє, що Управлінням соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації подано до УДКСУ у Лубенському районі Полтавської області платіжне доручення від 05.12.2016 №784 на суму 28554,30 грн за надані пільги в квітні-серпні 2016 року, які є предметом позову. З огляду на вищезазначене вважає, що у позивача немає правових підстав для стягнення інфляційних та 3% річних.

Також, від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. Суд задовольнив зазначене клопотання.

21.12.2016 представник позивача повідомив про сплату відповідачем суми основного боргу та долучив до матеріалів справи копію банківської виписки.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про телекомунікації, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 11.04.2012 р. № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

У відповідності до ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

У період з січня 2016 року по серпень 2016 року (включно) Полтавською філією ПАТ Укртелеком (надалі - Позивач) надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню Лубенського району Полтавської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч.1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. II ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, п. 4 ч. З ст. 13 Закону України " Про охорону дитинства" на загальну суму 47 004,30 грн.

Згідно з ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Крім того, відповідно до п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі - Постанова № 256), якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, п. 2 Постанови встановлено, що Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому згідно п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Лубенського району Полтавської області є Управління соціального захисті вселення Лубенської райдержадміністрації (надалі - відповідач), а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню Лубенського району послуг зв'язку на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункт 8 Порядку № 256).

10.02.2016 листом № 08.02/370 позивач звернувся до відповідача з проханням надати роз'яснення щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів державних програм соціального захисту населення стосовно надання пільг, оскільки Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік від 25.12.2015-VIII не передбачено держаних субвенцій з Державного бюджету України на надання пільг з оплаті телекомунікаційних послуг.

10.03.2016 листом № 01-45/672 відповідач повідомив позивача, що дане питанні не врегульоване, але пізніше звернувся до ПАТ Укртелеком з листом від 19.04.2016 №01- 45/1053 з пропозицією укласти договір про фінансування витрат на надання послуг звязку пільговим категоріям населення по Лубенському району на 2016 рік.

Листом № 01-45 від 06.05.2016 відповідач також повідомив, що фінансуванні витрат за надані пільговим категоріям громадян послуги зв'язку буде проводитися з місцевого бюджету, а не за рахунок субвенції з державного бюджету.

19.04.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення Лубенської районної державною адміністрації (за договором Платник) та ПАТ Укртелеком" (за договором Постачальник послуг) уклали договір №1 про фінансування витрат на надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору предметом договору є фінансування витрат за надання послуг звязку, жителям Лубенського району, які згідно чинного законодавства мають право на пільги.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє в частині надання послуг звязку пільговим категоріям громадян з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2016, а в частині здійснення фінансування витрат за надані послуги звязку до проведення повного розрахунку з Постачальником послуг за надані ним у 2016 році послуги звязку (п. 5.1 договору).

Відповідно до п.п. 3.2.2. п. 3.2. договору Платник зобов'язаний здійснювати фінансування витрат за надання послуг зв'язку пільговим категоріям громадян.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що перерахування коштів здійснюється за рахунок Постачальника послуг протягом 5 робочих днів з моменту отримання Платником фінансування з місцевого бюджету.

Підпунктом 3.2.3 п. 3.2 договору визначено, що Платник зобов'язаний до 15 числа, наступного за звітнім, здійснювати звіряння розрахунків, шляхом оформлення акта за формою 3-пільга.

Всупереч положенням договору та вищезазначених норм чинного законодавства. витрати, понесені позивачем внаслідок надання послуг зв'язку населенню Лубенського району на пільгових умовах в період з січня 2016 року по серпень 2016 року (включно), відшкодовані відповідачем частково, внаслідок чого станом на 01.09.2016 утворилась заборгованість у розмірі 28 554,30 грн (з урахуванням оплат у травні 2016 року на суму 18 450,00 грн - за січень, лютий, березень 2016 року).

18.10.2016 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу (вих. №01.03-373юр від 17.10.2016) про сплату заборгованості протягом 7 робочих днів. Проте, заборгованість сплачена не була.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку підтверджується оформленими сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги форми 3-пільга, затвердженим наказом Мінпраці України від 28.03.2003 № 83.

Крім того, поіменні списки абонентів за формою 2-пільга щомісячно надсилались позивачем на електронну адресу відповідача: , що підтверджується витягами з електронної пошти позивача щодо відправлення вихідних повідомлень на вищезазначену електрону адресу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України на зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Сторони за договором про фінансування витрат за надання послуг звязку пільговим категоріям населення по Лубенському району на 2016 рік, укладеним 19.04.2016, поширили його умови на відносини, що виникли між ними з 01.01.2016, у звязку з наданням позивачем відповідачу послуг до укладення даного договору, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, не суперечить ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-XII; Про жертви нацистських переслідувань від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ; Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ; Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР; Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-XII; Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ та ;Про прокуратуру від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ.

В вище перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Після порушення провадження у справі відповідачем сплачено заборгованість в сумі 28554,30 грн, тому провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню, відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу до стягнення 108,18 грн - 3% річних, та 494,13 грн інфляційних.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Заперечення відповідача судом відхиляються виходячи з наступного.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

Судові витрати відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 32- 33, 43 - 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області, 37503 Полтавська область, м. Лубни, пл. Академіка Олексія Бекетова (Кузіна), 19 () на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 33 (рахунок № 8 в АБ Укргазбанк МФО 320478 ; отримувач: ПАТ Укртелеком) 108,18 гри - 3%, 494,13 грн інфляційних та 1378,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині вимог про стягнення 28554,30 грн.

Повне рішення складено 26.12.2016.

Суддя Д.М. Сірош