ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.12.2016 Справа № 904/995/16

За заявою: Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.206 таким, що не підлягає виконанню частково у справі:

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВЕРУМ ЛОГІСТИК", м. Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Корум Сорс", м. Київ

про стягнення 3 226 367,94 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача (заявника) - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВЕРУМ ЛОГІСТИК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" про стягнення заборгованості у розмірі 3 226 367,94 грн. за договором № КС-ККЗГО-01.2014 від 01.05.2014 та договором №МБ-Ф-DON-232 від 24.07.2014, з яких 2 610 862,45 грн. основна заборгованість, 237 910,13 грн. інфляційні втрати, 352 778,36 грн. пеня, 24 817,00 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВЕРУМ ЛОГІСТИК" 2 610 862,45 грн. основної заборгованості, 521771,34 грн. інфляційних втрат, 36 508,36 грн. 3 % річних, 47537,13 грн. судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 по справі № 904/995/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2016 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 по справі № 904/995/16 залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.09.2016 відмовлено ТОВ "Корум Сорс" у прийнятті касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016.

30.11.2016 через канцелярію господарського суду Дніпропетровської області від Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" надійшла заява від 30.11.2016 № 015-1789 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково.

Листом господарського суду № 904/995/16/61155/16 від 30.11.2016 було повідомлено заявника про те, що дана заява буде розглянута після повернення справи з Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

21.12.2016 справа № 904/995/16 повернулась до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 заява Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" прийнята судом до розгляду, а розгляд призначено у засіданні на 26.12.2016.

26.12.2016 представники сторін в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ (ч. 3 ст. 117 ГПК України).

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково, господарським судом встановлено таке:

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 30.11.2016 Приватне акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" направило на адресу стягувача заяву № 015-1793 від 24.11.2016 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 903155,73 грн. Заявник зазначає, що зобов'язання у розмірі 903155,73 грн. за вимогами стягувача до боржника у справі №904/995/16 припинено з моменту отримання стягувачем заяви № 015-1793 від 24.11.2016 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а наказ господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 є таким, що не підлягає виконанню частково у сумі 903155,73 грн.

Відповідно до положень ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частиною 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

В обґрунтування поданої заяви боржником подано заяву № 015-1793 від 24.11.2016 про припинення зобов'язання зарахуванням (а.с.163 т.2) та угоду про припинення зобов'язання зарахуванням від 24.11.2016 (а.с.164 т. 2).

Дослідивши подану заявником угоду про припинення зобов'язання зарахуванням від 24.11.2016, судом встановлено, що зазначена угода не була погоджена та підписана кредитором (ТОВ "ВЕРУМ ЛОГІСТИК"), а отже твердження заявника про проведене зарахування зустрічних однорідних вимог є безпідставним та не підтвердженим належними доказами. Інших доказів, які б підтверджували зарахування зустрічних однорідних вимог між стягувачем та боржником на суму 903 155,73 грн. сторонами до справи не надано.

Суд не вбачає, що обставини про які зазначає боржник (щодо проведення заліку зустрічних однорідних вимог) свідчить про добровільне виконання обов'язку боржником.

Також, враховуючи відсутність доказів погодження такого заліку з боку стяґувача, суд зазначає, що у випадку визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково, з підстав на які посилається заявник, та у випадку не проведення такого заліку, чинне законодавство не передбачає зворотного механізму відновлення прав стягувача на стягнення з боржника коштів, які були присуджені за рішенням суду.

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України Про виконавче провадження.

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Слід зазначити, що право на стягнення заборгованості, яке підтверджене судовим рішенням і наказом господарського суду, повинне бути реалізоване у формах і у спосіб, встановлений законодавством про виконавче провадження. Отже, залік зустрічних однорідних вимог на цій стадії повинен здійснюватися винятково на підставах і в порядку, визначених Господарського процесуального кодексу України і Законом України «Про виконавче провадження». Тобто угода про залік зустрічних однорідних вимог, здійснена на стадії виконання судового рішення, не є підставою для завершення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним його виконанням.

Виконавчий документ (наказ суду) передбачав винятково стягнення з відповідача коштів, як спосіб виконання відповідного рішення суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією «права на суд», а оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі (постанова ВСУ від 24 червня 2015 року у справі № 6-608цс15).

Враховуючи, що рішення у справі 904/995/16 набрало законної сили та є обов'язковим для виконання, доводи, зазначені у заяві відповідача не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача та визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 у справі №904/995/16 таким, що не підлягає виконанню частково у сумі 903155,73 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.206 таким, що не підлягає виконанню частково на суму 903155,73 грн. - відмовити.

Суддя ОСОБА_2