ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокуСправа № 912/4010/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 912/4010/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг"

до відповідача ОСОБА_1 господарства "ВК і К"

про стягнення 69 256,04 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою № 1710 від 17.10.16, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_1 господарства "ВК і К" пеню в розмірі 46 912,40 грн., 5% штрафу в розмірі 6 109,98 грн., 20% річних в розмірі 13 228,76 грн., 2,5% на місяць за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 004,90 грн., та відшкодувати сплачений судовий збір.

Ухвалою від 31.10.16 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 24.11.16 о 10:00 год, від сторін витребувано необхідні для розгляду справи документи.

У судовому засіданні 24.11.16 винесено та оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи до 12.12.16 на 15:00 год.

Судове засідання, призначене на 12.12.16 не відбулось, оскільки суддя Макаренко Т.В. перебувала у відпустці згідно наказу в.о. голови суду № 343 від 07.12.16.

Ухвалою від 07.12.16 розгляд справи призначено на 19.12.16 на 11:00 год. У судовому засіданні 19.12.16 оголошено перерву до 10:00 год 21.12.16.

У судовому засіданні 21.12.16 представники сторін участі не брали, хоча є належно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується підписами повноважних представників сторін на повідомленні про наступне судове засідання від 19.12.16, наявному в матеріалах справи.

Відповідач 19.12.16 подав відзив на позов, відповідно до якого ТОВ "ВК і К" визнає позовні вимоги частково, а саме: пеню в сумі 13 310,82 грн., 5% штрафу в розмірі 6 109,98 грн., 2,5 % на місяць за неправомірне користування грошовими коштами - 3 004,90 грн., 20% річних в сумі 7 097,74 грн., а всього в сумі 29 523,54 грн. Також відповідачем 19.12.16 подано заяву про розгляд справи за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу № 912/4010/16 в судовому засіданні 21.12.2016 за відсутності представника відповідача та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.16 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг" (далі - Постачальник, позивач) та ОСОБА_1 господарством "ВК і К" (далі - Покупець, відповідач) укладено договір поставки № Д-3 КД на умовах товарного кредиту № 233 КФ, відповідно до якого Постачальник продає, а Покупець купує на умовах даного договору Товар в кількості, асортименті, цінах та на умовах поставки ("ІНКОТЕРМС 2010"), що обумовлюється в додатках або в специфікаціях або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

Розділом 2 Договору визначено ціни, загальну вартість товару та умови розрахунків. Ціни на Товар наведені у видаткових накладних, специфікаціях та/або рахунках-фактурах та включають вартість доставки товару покупцю. Загальна вартість (ціна) договору визначається сумарною ціною всього товару, поставленого Постачальником на виконання умов цього Договору. Валюта платежу та валюта договору - гривня.

Оплата вартості Товару (партії Товару) проводиться покупцем відповідно до умов цього пункту договору, якщо інші умови оплати не будуть передбачені у специфікації до договору. Частину вартості товару в розмірі 20% Покупець оплачує не пізніше ніж за 3 календарних дні до моменту відвантаження товару зі складу постачальника. Друга частина вартості товару в розмірі 80% оплачується Покупцем на умовах відстрочення кінцевого розрахунку : протягом 30 календарних днів з дня відвантаження Товару зі складу Постачальника (дата зазначена у видатковій накладній). Датою оплати є день зарахування коштів на рахунок Постачальника в банківській установі. В разі відпуску наступної партії товару до розрахунку за попередню партію (партії), кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від призначення платежу, вказаного Покупцем в платіжному дорученні. Постачальник має право направити Покупцю акт звірки взаєморозрахунків, а покупець зобов'язаний підписати такий акт протягом 5 робочих днів з моменту отримання та один екземпляр акту відправити Постачальнику. В разі, якщо покупець у вказаний строк не надішле підписаний акт або вмотивовані зауваження, такий акт вважається підписаним покупцем.

Умови поставки Товару визначені розділом 5 Договору.

Відповідно до п. 8.1 Договір набирає чинності в момент підписання його представниками сторін та скріплення печатками його тексту і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині зобов'язань, які виникли під час дії договору - до повного їх виконання. Незалежно від положень п. 8.1 договір вважається пролонгованим на наступний рік до 31 грудня відповідного року на таких самих умовах, якщо жодна із його сторін не заявить письмово про свій намір припинити договір за один місяць до закінчення строку його дії.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю. На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, який відповідачем на момент подачі позову було оплачено частково.

На виконання умов Договору Постачальник поставив відповідачу товар згідно умов договору по видатковій накладній № ФФВ00000189 від 15.01.16 на суму 1 699,99 грн., строк оплати до 14.02.16; по видатковій накладній № ФФВ00000204 від 16.01.16 на суму 19 200,00 грн., строк оплати до 15.02.16; по видатковій накладній № ФФВ00000532 від 28.01.16 на суму 28 899,86 грн., строк оплати до 27.02.16; по видатковій накладній № ФФВ00001455 від 29.02.16 на суму 72 399,84 грн., строк оплати до 30.03.16. Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на 20.04.16 заборгованість відповідача становила 122 199,69 грн.

30.05.16 між ТОВ "Фідленс Фармінг" та ФГ "ВК і К" укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки Д-З КД на умовах товарного кредиту № 233 КФ від 14.01.16, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо розстрочки сплати заборгованості в розмірі 122 199,69 грн. Покупцем, а саме Покупець зобов'язується сплатити Постачальнику вказану суму заборгованості відповідно до 30 серпня 2016 року включно.

Господарський суд виходить з того, що зазначена умова угоди по суті є не розстрочкою, а відстрочкою сплати заборгованості, оскільки сторонами вказаної угоди не визначались певні суми та періоди, у які відповідач повинен був слачувати заборгованість частинами. У п. 2 вказаної угди сторони зазначили про сплату Покупцем заборгованості в загальній сумі 122 199,69 грн. до 30.08.2016 року включно.

У п. 4 Додаткової угоди сторони узгодили, що у разі порушення Покупцем строків оплати, вказаних в пункті 2 Додаткової угоди, крім штрафних санкцій зазначених у договору Д-3 КД на умовах товарного кредиту № 233 КФ від 14 січня 2016 року, Покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5% від суми заборгованості та пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди у разі порушення Покупцем строків оплати, вказаних в пункті 2 Додаткової угоди, крім штрафних санкцій зазначених у договору Д-3 КД на умовах товарного кредиту № 233 КФ від 14 січня 2016 року, Покупець сплачує на користь постачальника 2,5 % на місяць від суми заборгованості за неправомірне користування чужими грошовими коштами.

Пунктом 7 угоди визначено, що вона набирає чинності з дати її підписання та є невід'ємною частиною Договору поставки Д-3 КД на умовах товарного кредиту № 233 КФ від 14.01.16 року.

Додаткову угоду підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Відповідач заборгованість за Договором поставки оплатив повністю, що підтверджується випискою по рахунку позивача за період з 15.06.16 до 13.10.16, наявною в матеріалах справи, проте з порушенням строків такої оплати. Зокрема, 30.09.16 відповідачем було сплачено спочатку 84 639,48 грн., а потім 37 560,21 грн.

Посилаючись на п. 6.2 Договору позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу та 20% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами за весь час прострочення. Неустойка нараховується по день остаточного проведення розрахунку Покупцем.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як випливає з позовної заяви, ТОВ "Фідленс Фармінг" просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 46 912,40 грн. та 20% річних в розмірі 13 228,76 грн.

Відповідач визнає позовні вимоги в цій частині частково, а саме зазначено наступне.

Відповідачем не заперечується сума нарахованої позивачем пені за період з 15.02.16 по 29.05.16 в сумі 10 252,49 грн. та за період з 31.08.16 по 29.09.16 в сумі 3 058,33 грн.

Відповідач у відзиві зазначає, що розмір пені нарахований позивачем за вказаний період із розрахунку 1 % від суми заборгованості складає 36 659,91 грн. Проте, на думку відповідача, до правовідносин сторін має бути застосовані норми ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", тобто розмір пені має бути нарахований із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

Господарський суд, перевіривши розрахунки Позивача та Відповідача дійшов висновку, що в даному випадку умова пункту 4 Додаткової угоди в частині стягнення пені в розмірі 1% за кожен день прострочення платежу суперечить приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", відповідно до якої розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин господарський суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 13 310,82 грн.

При розгляді вимоги позивача про стягнення 20% річних за період з 15.02.16 по 29.09.16 в сумі 13 228,76 грн. господарський суд виходить з наступного.

Пунктом 6.2 Договору передбачено нарахування 20% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами за весь час прострочення.

Водночас, уклавши Додаткову угоду, сторони відстрочили сплату боргу. Відповідно за період з 30.05.16 по 30.08.16 штрафні санкції не нараховуються.

Таким чином, перевіривши розрахунок позивача та взявши до уваги контррозрахунок відповідача, господарський суд дійшов висновку, що стягненню підлягають 20% річних за період з 15.02.16 по 29.05.16 та з 31.08.16 по 29.09.16 загалом в сумі 7 097,74 грн.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 20% річних частково в сумі 7 097,74 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 5% штрафу та 2,5 % на місяць за неправомірне користування чужими коштами, на підставі п. п. 4, 5 Додаткової угоди.

Згідно з п. 4 Додаткової угоди у разі порушення Покупцем строків оплати, вказаних в пункті 2 Додаткової угоди, крім штрафних санкцій зазначених у договору Д-3 КД на умовах товарного кредиту № 233 КФ від 14 січня 2016 року, Покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5% від суми заборгованості та пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди у разі порушення Покупцем строків оплати, вказаних в пункті 2 Додаткової угоди, крім штрафних санкцій зазначених у договору Д-3 КД на умовах товарного кредиту № 233 КФ від 14 січня 2016 року, Покупець сплачує на користь постачальника 2,5 % на місяць від суми заборгованості за неправомірне користування чужими грошовими коштами.

Господарський суд враховує, що відповідно до пункту 2.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з пунктом 2.7. зазначеної Постанови застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (стаття 536 ЦК України), зокрема процентів на прострочену суму оплати товару, проданого в кредит (частина п'ята статті 694 названого Кодексу), оскільки стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов'язань, ані штрафною санкцією.

Відповідач у відзиві № 117 від 05.12.16 зазначив, що визнає нараховані 5% штрафу в розмірі 6 109,98 грн. та нараховані 2,5% на місяць за неправомірне користування грошовими коштами у сумі 3 004,90 грн.

Господарський суд, перевіривши розрахунок позивача в цій частині, дійшов висновку, що він є точним, обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин господарський суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 5% штрафу в розмірі 6 109,98 грн. та 2,5% на місяць за неправомірне користування грошовими коштами у сумі 3 004,90 грн.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення пені та 20% річних господарський суд відмовляє у зв'язку з безпідставністю їх пред'явлення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 господарства "ВК і К" (адреса: 27520, Кіровоградська обл., Світловодський район, Великоандрусівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 1, і. к. 34141366) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс Фармінг" (адреса: 17600, АДРЕСА_1; і.к. 39909892) 13 310, 82 грн. пені, 7 097,74 грн. - 20% річних, 6 109,98 грн. - 5% штрафу, 3 004,90 грн. - 2,5% на місяць за неправомірне користування чужими грошовими коштами та 1378,00 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.12.16.

Суддя Т. В. Макаренко