КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа№ 910/10442/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Зінченко О.В., Мовчан В.І.

від відповідача: Коненко Д.Ю.

від третьої особи: Круторогова С.І.

від скаржника: Кулинич Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Корпорації «Соналі Інвест С.А.» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-ВВВ» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у справі № 910/10442/16 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дарниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-ВВВ»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Компанії «Канела Інвестмент ЛТД»,

про визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.03.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною Анною Василівною, зареєстрованого в реєстрі за №2280.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. по справі №910/10442/16 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.03.2013р., укладений між Позивачем та Відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А.В., зареєстрований в реєстрі за номером 2280.

Рішення мотивовано тим, що оспорюваний договір було підписано з боку Позивача ОСОБА_9, у якого, враховуючи факти, встановлені Господарським судом міста Києва у справі №910/13186/15, були відсутні повноваження на представленні інтересів Позивача та укладення вказаного договору, що, в свою чергу, є підставою для визнання договору недійсним. Також, як зазначено судом першої інстанції, договір суперечить приписам ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», враховуючи не направлення Відповідачем письмової вимоги Позивачу про усунення порушення, що повинно передувати його укладенню. Крім того, Господарський суд міста Києва, приймаючи рішення про недійсність оспорюваного правочину, виходив з того, що Відповідач був зацікавлений у незаконному позбавленні Позивача права власності на об'єкт нерухомості та його обізнаність про наявність корпоративного конфлікту у Позивача та, відповідно, про відсутність повноважень у ОСОБА_9 на укладення спірного договору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Корпорації «Соналі Інвест С.А.» звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарським судом міста Києва порушено норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Скаржник зазначає, що в порушення вимог ст.4-2, 4-3, ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання про залучення Корпорації "Соналі Інвест С.А." (SONALI INVEST S.A.) до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, що призвело до неповного з'ясування обставин у даній справі та позбавило його можливості захищати свої законні права та інтереси.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2016р. зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2016р. за участю уповноважених представників сторін.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що, враховуючи приписи ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог ч.1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України саме на момент вчинення правочину. При цьому, ч.1-2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції на дату укладення спірного договору) передбачено, що відомості, внесені до ЄДР вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою доки до них не внесено відповідних змін, а тому, Позивач не довів, що Відповідач в особі ОСОБА_10 в момент укладення спірного договору діяв недобросовісно і нерозумно, оскільки на момент укладення договору не було встановлено обмеження повноважень ОСОБА_9 Також скаржник звертає увагу, що у нього не було необхідності направляти Позивачеві вимогу про усунення порушення, як це передбачено ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», оскільки таку вимогу раніше було надіслано ПАТ «Дельта банк».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2016р. зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2016р. за участю уповноважених представників сторін.

03.10.2016р. Позивач подав до суду відзиви на апеляційні скарги Корпорації «Соналі Інвест С.А.» та Відповідача, в яких просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у даних відзивах.

У судовому засіданні 04.10.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 18.10.2016р.

18.10.2016р. Відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду клопотання, в якому зазначено додаткові обгрунтування доводів апеляційної скарги з врахуванням відзиву, поданого представником Позивача.

У судовому засіданні 18.10.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 08.11.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016р. відкладено розгляд справи №910/10442/16 до 15.11.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016р. продовжено строк розгляду апеляційних скарг Корпорації «Соналі Інвест С.А.» та Відповідача, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Компанію «Канела Інвестмент ЛТД», оголошено у судовому засіданні перерву до 29.11.2016р.

У судовому засіданні 29.11.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 06.12.2016р.

06.12.2016р. ОСОБА_11 було подано клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Згідно з п.1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. господарським судам України роз'яснено, що питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_11 та доданих до нього документів, останній став учасником Позивача у листопаді 2016 року, при цьому на час виникнення спірних відносин у березні 2013 року ОСОБА_11 ніяких взаємних прав або обов'язків з Позивачем не мав, відповідно рішення суду у даній справі щодо вирішення спірних відносин Позивача з Відповідачем, що виникли у 2013 році не вплине на обсяг прав ОСОБА_11, які виникли у 2016 році, тому суд вважає, що клопотання ОСОБА_11 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

06.12.2016р. ліквідатором Позивача подано до Київського апеляційного господарського суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Окружним адміністративним судом м. Києва справи №826/8251/16 про оскарження наказу Міністерства юстиції України щодо скасування реєстраційних записів.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Так, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.3, 4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Враховуючи предмет та підстави спору у даній справі апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі, оскільки відсутні ознаки неможливості розгляду даної справи до вирішення Окружним адміністративним судом м. Києва справи №826/8251/16, у зв'язку із чим клопотання ліквідатора Позивача судом відхиляється.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2016р. апеляційне провадження за скаргою Корпорації «Соналі Інвест С.А.» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №910/10442/16 припинено.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

05.08.2011р. рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №2-4127/10 визнано за Позивачем право власності на нежитлові приміщення підвального та першого поверху, загальною площею 2862,4 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144-Б (літ. А), як на окремий об'єкт нерухомого майна.

18.03.2013р. між ТОВ «Фінансова компанія «Надбання» та Відповідачем був укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого товариство передало, а Відповідач прийняв право вимоги належного виконання зобов'язання Позивача за кредитним договором №12/КВ-06 на відкриття не відновлювальної кредитної лінії від 30.03.2006р.

Відповідно до п.1.2.1. договору про відступлення права вимоги разом з правом вимоги зобов'язань, що передається за вказаним договором, до Відповідача у повному обсязі перейшли усі права, за договорами, що забезпечують виконання зобов'язань за основним договором, в тому числі, права іпотекодержателя, що виникають з іпотечного договору №12/Zкіп-06 від 30.03.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 30.03.2006р. за реєстровим №1119,

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 06.04.2012р., єдиним учасником Позивача, який володів часткою розміром 100% статутного капіталу була Компанія «Феліндако ЛТД», яку за рішенням загальних зборів учасників Позивача від 09.09.2011р., протокол №35/1 (питання 6 та 7 порядку денного) було вирішено прийняти до складу учасників Позивача з визначенням частки у статутному капіталі 100%.

29.01.2013р. рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом №38, було затверджено вихід Компанії "Феліндако ЛТД" зі складу учасників Позивача та передачу її частки загальним розміром 100% ТОВ "Юридична фірма "Тріумф" шляхом укладення договору купівлі - продажу. Від Компанії «Феліндако ЛТД» цей договір було підписано особою, яку зазначено як ОСОБА_13.

Рішенням загальних зборів учасників Позивача, оформленим протоколом №39 від 28.02.2013р., змінено склад учасників Позивача: затверджено вихід ТОВ «Юридична фірма «Тріумф» зі складу учасників Позивача у зв'язку з відступленням своєї частки у статутному капіталі товариства в розмірі 100% ОСОБА_9 шляхом укладення договору купівлі-продажу зазначеної частки від 05.03.2013р., прийнято ОСОБА_9 до складу учасників Позивача з часткою 100% та призначено його генеральним директором Позивача.

У подальшому учасники Позивача неодноразово змінювалися, було укладено низку договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі Позивача.

19.03.2013р. між Позивачем, в особі генерального директора ОСОБА_9, та Відповідачем був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого Позивач передав у власність Відповідача, а Відповідач прийняв від Позивача і набув право власності на предмет іпотеки за Іпотечним договором 12/Zкіп-06, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 30.03.2006р. за реєстровим №1119, з урахуванням усіх змін та доповнень до нього, а саме: нежитлові приміщення підвального та першого поверху (в літ. А), які знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144 «б», загальною площею 2862,4 кв. м, в рахунок виконання зобов'язань Позивача за кредитним договором №12/KB-06 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 30.03.2006р., укладеним між Позивачем та ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до п.2. договору предмет іпотеки належить Позивачу на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2011р. у справі № 2-4127/10, яке на сьогодні набрало законної сили, Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2013р. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А.В., зареєстрований в реєстрі за №2280.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. у справі №910/13186/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015р., визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Позивача, що оформлені протоколом №38 від 29.01.2013р.; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 29.01.2013р., укладений між Компанією "Феліндако ЛТД" та ТОВ "Юридична фірма "Тріумф"; витребувано у ОСОБА_14 на користь Компанії "Феліндако ЛТД" частку в статутному капіталі Позивача розміром 100%; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Позивача, що оформлені протоколом №39 від 28.02.2013р.; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Позивача, що оформлені протоколом №43 від 01.04.2013р.; визнано недійсними зміни до установчих документів Позивача, державну реєстрацію яких проведено 30.01.2013р., запис №9002260; визнано недійсними зміни до установчих документів Позивача, державну реєстрацію яких проведено 06.03.2013р., запис №0002260; визнано недійсними зміни до установчих документів Позивача, державну реєстрацію яких проведено 05.04.2013р., запис №2002260; визнано недійсними зміни до установчих документів Позивача, державну реєстрацію яких проведено 08.04.2013р., запис №3002260; визнано недійсними зміни до установчих документів Позивача державну реєстрацію яких проведено 27.08.2013р., запис №4002260.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016р. рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015р. залишено без змін.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Відповідно до ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 19.03.2013р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого Позивач передав, а Відповідач прийняв предмет іпотеки за іпотечним договором 12/Zкіп-06, а саме: нежитлові приміщення підвального та першого поверху (в літ. А), які знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 144Б, загальною площею 2862,4 кв. м, в рахунок виконання зобов'язань Позивача за кредитним договором №12/KB-06 від 30.03.2006р., укладеним між Позивачем та ТОВ «Укрпромбанк».

Даний договір від імені Позивача був підписаний генеральним директором ОСОБА_9, який був призначений на цю посаду ріщенням загальних зборів Позивача від 28.02.3013, протокол №39, якими його також прийнято до складу учасників Позивача з часткою 100% статутного капіталу Позивача.

Як встановлено судом рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016р., визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Позивача та зміни до установчих документів Позивача, починаючи з 29.01.2013р., в тому числі рішення загальних зборів учасників Позивача, оформлені протоколом №39 від 28.02.2013р., та витребувано на користь Компанії "Феліндако ЛТД" частку розміром 100% у статутному капіталі Позивача.

У разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, воно є недійсним з моменту його прийняття. Даний висновок підтверджується постановою Верховного Суду України від 27.04.2016.

Таким чином, ОСОБА_9, підписуючи спірний договір від імені Позивача, взагалі не мав повноважень на представлення інтересів Позивача та вчинення будь-яких дій від його імені. У зв'язку з цим апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що державна реєстрація змін до установчих документів Позивача (запис № 0002260), вчинена 06.03.2013р., якою засвідчено, що єдиним учасником Позивача став ОСОБА_9, він же призначений директором Позивача, є не дійсною. Відсутність повноважень у ОСОБА_9 діяти від імені Позивача при підписанні спірного договору є підставою для визнання його недійсним.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Згідно з ч.1, 3 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту направлення Відповідачем Позивачу письмової вимоги про усунення порушень за основним зобов'язанням перед укладенням оспорюваного договору, а також наявності обставин, зазначених в ч.3 ст.35 Закону України "Про іпотеку", з якими Закон пов'язує відсутність обов'язку у іпотекодержателя направляти вказану письмову вимогу іпотекодавцю.

За цих обставин, апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що договір суперечить вимогам ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку", оскільки Відповідачем не було направлено Позивачу письмової вимоги про усунення порушення, що повинно передувати його укладенню.

При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги доводи Відповідача, що у нього не було необхідності направляти Позивачеві вимогу про усунення порушення, як це передбачено ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», оскільки таку вимогу було надіслано ПАТ «Дельта банк», виходячи з наступного.

Спірний договір був укладений на наступний день після укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Надбання» та Відповідачем договору про відступлення права вимоги, за яким до Відповідача перейшли права за іпотечним договором №12/Zкіп-06 від 30.03.2006р. З цього часу Відповідач набув прав іпотекодержателя за даним договором, і відповідно обов'язків, визначених ст.35 Закону України "Про іпотеку", та повинен був направити Позивачу письмове повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні, повідомити боржника про обсяг прав та обов'язків, що перейшли до нього як до нового кредитора, суму заборгованості, строки погашення заборгованості з урахуванням вимог кредитного договору та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником своїх кредитних зобов'язань.

Судом також не приймаються до уваги доводи Відповідача з посиланням на ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. При цьому, Відповідач зазначає, що він не знав про обмеження повноважень ОСОБА_9 на підписання спірного договору.

Апеляційний суд звертає увагу, що норма ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України регулює відносини, коли представник юридичної особи виконує свої повноваження представництва, проте, незаважаючи на обмеження, перевищує їх обсяг. У даному випадку ОСОБА_9, підписуючи спірний договір від імені Позивача, взагалі не мав повноважень на представлення інтересів Позивача та вчинення будь-яких дій від його імені. Тому в даному випадку мова йде не про обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, а про повну відсутність повноважень представництва, що нормою ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України не охоплюється.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що Відповідач за всіма обставинами не міг не знати про триваючий корпоративний конфлікт у Позивача та відсутність повноважень ОСОБА_9, зважаючи, що власником та керівниколм Відповідача є ОСОБА_15, який являється сином колишніх власників корпоративних прав Позивача ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Також, Відповідачем подано місцевому суду заяву про пропуск Позивачем строку позовної давності при зверненні з даною позовною заявою.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4, 5 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач звернувся з вказаним позовом, згідно з штампом органу поштового зв'язку на конверті, який був направлений до канцелярії господарського суду міста Києва 28.04.2016р.

Як вірно встановлено місцевим судом, спірний договір був укладений після рішень загальних зборів учасників Позивача, які були визнані недійсними рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. у справі № 910/13186/15, яке набрало законної сили.

Відтак, враховуючи приписи ч.5 ст.267 ЦК України, тривалий корпоративний конфлікт у Позивача та неможливість встановлення факту укладення договору не уповноваженою особою, яка на момент його укладення була призначена на посаду генерального директора Позивача, до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. у справі № 910/13186/15, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про поважність причини пропуску Позивачем строку позовної давності при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101- 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-ВВВ» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №910/10442/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №910/10442/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

С.Р. Станік