РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/17774/16

За позовомУкраїнсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями
До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
Простягнення 475 840,75 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаХандога В.В. (представник за довіреністю від 01.09.2016)
від відповідачаВасилевський О.Л. (представник за довіреністю від 25.07.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення 475 840,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/17774/16 та призначено розгляд справи на 01.11.2016.

01.11.2016 відповідачем подано відзив на позов.

В судовому засіданні 01.11.2016 судом оголошено перерву до 14.11.2016.

За наслідками судового засідання 14.11.2016 судом продовжено строк вирішення спору та оголошено перерву в судовому засіданні на 06.12.2016.

02.12.2016 відповідачем подано до суду пояснення по справі.

В судовому засіданні 06.12.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 475 840,75 грн за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0402-00387 від 19.12.2013.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Українсько-американським товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0402-00387 (далі - договір страхування), за яким застраховано сім належних страхувальнику транспортних засобів ЗАЗ TF55YO, 2012 р.в., з державними реєстраційними номерами АЕ0641НС, АЕ062НС, АЕ0643НС, АЕ0644НС, АЕ0645НС, АЕ0646НС, АЕ0647НС (додаток до договору страхування).

За твердженнями позивача, 24.07.2014 відбувся страховий випадок, передбачений п. 2.1.1 Частини 2 договору страхування - незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: невідомі особи, які називали себе представниками «Шахтарської дивізії», проникли на територію належного позивачу складу за адресою: м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 46-А, та незаконно заволоділи транспортними засобами у кількості 19 одиниць, у тому числі застрахованими автомобілями ЗАЗ TF55YO, д.р.н. АЕ0641НС, АЕ062НС, АЕ0643НС, АЕ0644НС, АЕ0645НС, АЕ0646НС, АЕ0647НС, відібравши при цьому ключі від автомобілів та свідоцтва про їх державну реєстрацію.

Указані обставини позивач підтверджує розпискою особи, яка очолювала викрадачів автомобілів, заявою про незаконне заволодіння автотранспортними засобами № 338/1 від 06.08.2014 до Головного управління МВС України в м. Києві, довідкою Деснянського ГУ ГУМВС України в м. Києві № 46/8633 від 16.10.2014, витягом з кримінального провадження № 0008633.

Сторонами спору підтверджується, що 28.07.2014 страхувальник звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв'язку з незаконним заволодінням невідомими особами застрахованими транспортними засобами.

Листами № 03/1400 від 05.03.2015, № 03/6211 від 11.09.2015, № 03/7121 від 29.10.216 страховик повідомляв про прийняття ним рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування після закінчення страхового розслідування та надання усіх необхідних документів страхувальником.

Станом на час розгляду спору вимога страхувальника про виплату страхового відшкодування страховиком не задоволена.

Як стверджує позивач, ним було надано страховику всі наявні у нього документи разом із заявою про виплату страхового відшкодування за договором страхування № 068 від 14.04.2016, яка була отримана відповідачем 20.04.2016.

Позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що відповідач неправомірно не виконує свої договірні зобов'язання з виплати страхового відшкодування за описаним вище страховим випадком, що трапився із застрахованим майном.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За визначеннями ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом приписів ст. 988 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону "Про страхування" обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Отже, вирішуючи спір, що склався між сторонами даної судової справи, необхідним є встановити, чи настала у даному випадку подія, яка відповідно до умов укладеного між сторонами договору страхування є страховим випадком, а, отже, підставою для виплати страхового відшкодування.

Пунктом 5 Частини 1 та пунктом 2 Частини 2, пунктами 3 та 4 договору страхування сторони передбачили страхові ризики, страхові випадки, винятки із страхових випадків і обмеження страхування відповідно. Так, пунктом 5 Частини 1 та п. 2.1.1 Частини 2 договору до страхових ризиків по КАСКО сторонами віднесено з-поміж іншого «ВИКРАДЕННЯ» (крадіжка, грабіж, розбій) - незаконне заволодіння ТЗ з будь-якою метою.

Як вказує позивач, страховий випадок у вигляді незаконного заволодіння застрахованими транспортними засобами невідомими озброєними особами відбувся 24.07.2014 на території складу позивача, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Бехметьєва, буд. 46а.

Загальновідомо, що указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" №405/2014 від 14.04.2014 уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Поряд з цим, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 02.09.2014, в ч. 1 ст. 1 якого закріплено, що періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Як зазначено в ч. 2 цієї статті територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовано населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У зв'язку з викладеним та на виконання вимог абз. 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 та №1275-р від 02.12.2015 затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

До відповідного переліку, в тому числі, включено і місто Донецьк, на території якого перебувало застраховане майно.

Разом з тим, відповідно до п.п. 4.1.8 пункту 4 Частини 2 не визнаються страховими випадками події, які настали внаслідок або під час всякого роду військових дій чи військових заходів і їх наслідків, ушкодження знаряддями війни, а також внаслідок громадянської війни, народних заворушень, страйків, конфіскації, арешту, чи знищення за вимогою військової чи цивільної влади.

Зважаючи на викладені положення договору страхування та керуючись нормативно-правовими актами, що визначають період проведення антитерористичної операції на сході України та територію її проведення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що подія, на яку посилається позивач як на підставу виплати йому страхового відшкодування, сталися в період, коли за місцезнаходженням застрахованого майна проводилась антитерористична операція. Отже, зазначена подія не є страховим випадком та не породжує обов'язку страховика виплатити страхове відшкодування.

Окрім того суд зазначає, що доводи позивача з приводу повноти документів, наданих ним страховику для виплати страхового відшкодування, не впливають на результат вирішення спору, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених вище.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.12.2016

Суддя О.М. Ярмак