донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

21.12.2016р. справа №908/2732/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Покровськ, Донецька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від21.09.2016р.
по справі№ 908/2732/15(головуючий суддя: Кутіщева Арнет Н. С., судді: Азізбекян Т. А., Смірнов О. Г.)
за позовомПриватного акціонерного товариства «Корум Україна», м. Донецьк
до відповідачаПублічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Покровськ, Донецька область
простягнення 34 417 639,05 грн

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Корум Україна», м. Донецьк (далі «Позивач») звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Покровськ, Донецька область (далі «Відповідач») суми основного боргу в розмірі 18 670 941,71 грн, суми 3% річних у розмірі 802 916,11 грн, суми пені в розмірі 5 869 872,77 грн та суми інфляційних витрат у розмірі 9 073 908,46.

03.09.2015р., в порядку ст. 22 ГПК України, від Приватного акціонерного товариства «Корум Україна» надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 18 119 760,38 грн основного боргу, 814 976,21 грн 3% річних, 5 856 325,90 грн пені та 9 831 101,72 грн суми інфляційних витрат.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.09.2016р. у справі № 908/2732/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Корум Україна» задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Покровськ, Донецька область () на користь Приватного акціонерного товариства «Корум Україна», м. Донецьк () суму основного боргу в розмірі 18 119 760,26 грн, суму 3% річних у розмірі 1 220 965,48 грн, суму пені в розмірі 4 835 572,31 грн, суму інфляційних витрат у розмірі 8 070 523,83 грн та суму витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 73 080,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 21.09.2016р. у справі № 908/2732/15 та прийняти нове рішення, яким, у задоволені позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Корум Україна» - відмовити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду Запорізької області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що у спірному рішенні суд не послався на жодний доказ та не вказав, чому саме він вважає, що заборгованість існувала саме в такому розмірі.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

До початку судового засідання, 21.12.2016р., через відділ організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду, Приватним акціонерним товариством «Корум Україна» було надано відзив на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське».

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені у зазначеному вище відзиві на апеляційну скаргу, просив судову колегію рішення господарського суду Запорізької області від 21.09.2016р. у справі № 908/2732/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представником Відповідача в судовому засіданні було усно заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Судова колегія вважає за необхідне відхилити зазначене клопотання, оскільки питання щодо проведення судової економічної експертизи у цій справі вже було вирішене Донецьким апеляційним господарським судом, про що, колегією суддів у складі: головуючий суддя - Колядко Т. М., судді Скакун О. А., Татенко В. М., було винесено постанову від 31.08.2016р. у справі № 908/2732/15, яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2016р.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.06.2011р. між Приватним акціонерним товариством «Корум Україна» (далі «Постачальник») та Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (далі «Покупець») укладено договір поставки №93п/131-11П (далі «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується передати, в обумовлені договором строки, покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти зазначений товар та сплатити за нього.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що кількість, ціна та асортимент товару зазначається у специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 6.2 договору, за прострочення платежів покупець сплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченого платежу, діючої в період прострочення, за кожен день прострочення.

Відповідно до специфікації № 26-09/ДС від 26.09.2013р. (далі - специфікація №26-09/ДС) постачальник зобов'язується поставити покупцю залізно дорожнім транспортом секції кріплення ЗКД90Т (далі - товар) у кількості 210 штук на загальну суму 71`147`412,00 грн у тому числі ПДВ у строк до 30.11.2013р. - 70 секцій, у строк до 21.12.2013р. - 140 секцій.

Постачальник, на виконання умов договору здійснив поставку товару наступним чином:

- 70 секцій кріплення ЗКД90Т на суму 23`715`804,00 грн, у тому числі ПДВ,

30.11.2013р., про що свідчить видаткова накладна № 2338 від 30.11.2013р.;

- 72 секції кріплення ЗКД90Т на суму 24`393`398,40 грн, у тому числі ПДВ,

18.12.2013р., про що свідчить видаткова накладна № 2477 від 18.12.2013р.;

- 68 секцій кріплення ЗКД90Т на суму 23`038`209,60 грн, у тому числі ПДВ,

21.12.2013р., про що свідчить видаткова накладна № ТК000002504 від 21.12.2013р.

Всього 210 секцій на суму 71`147`412,00 грн (у тому числі ПДВ).

При цьому, в межах дії договору, та на виконання умов п. 1 специфікації №26-09/ДС, позивач надав послугу відповідачу з охорони напіввагонів, якими поставлялись секції кріплення ЗКД90Т у кількості 210 одиниць.

Загальна вартість послуг складає 147`930,90 грн з ПДВ, що підтверджується актом здачі-приймання робіт № 2589 від 21.12.2013р., підписаного обома сторонами.

Відповідно до специфікації № 20-12ДС/5 від 07.02.2013р. (далі - специфікація №20-12ДС/5) постачальник зобов'язується поставити покупцю пристрій загрузочний ЗУК-19,9.00.000 у кількості 1 шт. на суму 807`941,82 грн, у тому числі ПДВ на умовах ЕХ^ (ПАТ «Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка) відповідно до правил «Інкотермс-2000» у строк - протягом 130 днів з моменту 50% передплати.

Пунктом 2 специфікації передбачені наступні умови оплати - передоплата у розмірі 50% від вартості продукції, останні 50% протягом 5-ти днів з моменту повідомлення про факт готовності Товару до відвантаження.

Однак, Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», в порушення п. 2 специфікації до договору не здійснено оплату протягом 5 днів з моменту повідомлення про факт готовності товару до передачі.

З 23.01.2014р. по 10.04.2015р. за Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» по Договору поставки № 93п/131-1Ш від 01.06.2011р. (специфікація №20-12ДС/5 від 07.02.2013 року) заборгованість складає 807`941,82 грн.

Під час вирішення спору, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не було надано доказів виконання відповідачем у повному обсязі своїх зобов`язань за договором щодо повного розрахунку за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» сказано, що при підписанні покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем на виконання умов договору було поставлено, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень та заперечень товар, що підтверджується видатковими накладними.

Проте, відповідачем всупереч умов договору та специфікацій до останнього не було оплачено у повному обсязі та у визначений строк поставлений товар, а лише здійснено його часткову оплату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість в сумі 18`119`760,26 грн, зі сплати якої відповідачем допущено прострочення виконання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору щодо своєчасного виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача непогашеної заборгованості перед позивачем в сумі 18`119`760,26 грн, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 18`119`760,26 грн за поставлений, але не оплачений у встановлений договором строк товар.

Крім того, судом першої інстанції було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму 3% річних у розмірі 1 220 965,48 грн, суму пені в розмірі 4 835 572,31 грн та суму інфляційних витрат у розмірі 8 070 523,83 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість в сумі 18`119`760,26 грн, зі сплати якої відповідачем допущено прострочення, що згідно вимог ст. 549, 611, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, п. 6.2 договору - є підставами для стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені та застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат - є законними та обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення позивачем показників пені, 3% річних та інфляційних втрат щодо строків, сум, ставок нарахувань, які проведені позивачем з урахуванням заборгованості за кожною видатковою накладною та з урахуванням часткових оплат за відповідний період поставок, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо присудження до стягнення з відповідача на користь позивача суми 3% річних у розмірі 1 220 965,48 грн, суми пені в розмірі 4 835 572,31 грн та суми інфляційних витрат у розмірі 8 070 523,83 грн.

З огляду на викладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано часткове задоволено позовні вимоги.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.09.2016р. у справі № 908/2732/15 без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу

1 до справи;

1 ГСЗО;

1 ДАГС.