ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 922/3909/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ "Укрспецсервіс", м. Харків
до 1- ого відповідача Державного підприємства НАЕК "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС "Державного підприємства Державного підприємства "Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" Миколаївська область , 2-ого відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Ковкін О.В. (дов.№04/11 від 04.11.16);

1-го відповідача - Свернюк С.П. (дов.№1735 від 11.11.16);

2-го відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю НВФ "Укрспецсервіс", м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до 1-ого відповідача Державного підприємства НАЕК "Енергоатом" м. Київ та 2-ого відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків, в якій просить суд :

- стягнути фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою і відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс" грошові кошти у розмірі 100,0грн. за Договором поруки від 18.01.2016р. в межах забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р. без урахування пені, процентів та завданих збитків.

- стягнути з Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс" грошові кошти у розмірі 508011.46 грн. в якості заборгованості в межах основного зобов'язання за Договором на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р.

- стягнути з Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс" грошові кошти у розмірі 82 856.98 грн. в якості пені за прострочення основного зобов'язання за Договором на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р.

- стягнути з Державного підприємства "НАЕК "Енергоагом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс" грошові кошти у розмірі 7684,32 грн. в якості 3% річних за порушення умов Договору на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р.

Розподілити судові витрати щодо стягнення судового збору та адвокатських послуг у відповідності до чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на укладення 18 січня 2016 року між ТОВ НВФ «УКРСПЕЦСЕРВІС» та ДП «НАЕК ЕНЕРГОАТОМ» договору № 53-123-08-16-02172 за умовами якого постачальник (ТОВ НВФ «УКРСПЕЦСЕРВІС») на підставі погодженої обома Сторонами специфікації №1. зобов'язується поставляти Вантажоодержувачу (Южноукраїнському відділенню ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», п.3.1 та п. 13 Договору) лист оцинкований 0.8 мм, ГОСТ 14918-80 в рулонах, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар в порядку, передбаченому цим Договором.

У зв'язку з тим, що Другий відповідач прострочив сплату основної суми заборгованості (508011,46грн.), позивачем нараховано пеню від простроченої суми у розмірі 82 856,98 грн.,3% річних в сумі 7684,32грн.

В подальшому, 18 січня 2015 року з метою забезпечення належного виконання основного зобов'язання між Позивачем та другим відповідачем було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель ФОН ОСОБА_3 зобов'язався нести солідарну відповідальність перед ТОВ НВФ «УКРСПЕЦСЕРВІС» за виконання всіх зобов'язань ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» згідно Договору на постачання N° 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р.

Як вказував позивач у позовній заяві, у зв'язку з тим, що перший відповідач прострочив виконання свого обов'язку щодо своєчасної сплати за продукцію за договором на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р., перший відповідач несе солідарну відповідальність з другим відповідачем за прострочення оплати за продукцію позивача від простроченої суми (508011,46грн.), що складає суму 100,0грн.

В якості правових підстав позову позивач посилається на положення ст.ст. 526, 530, 559, 610,625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 18.11.2016 року порушено провадження у справі №922/3909/16, розгляд справи призначено до розгляду також цією ухвалою питання щодо залучення третьої особи буде вирішено в процесі розгляду справи після надання позивачем вмотивованого клопотання на підставі ст.27 ГПК України.

01 грудня 2016 року від позивача до канцелярії суду надійшли заяви (за вх. № 41132 та вх.№41131) про долучення до матеріалів справи додаткових документів. Надані документи долучені судом до матеріалів справи.

01.12.2016 року від Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ "Укрспецсервіс" (вх.№41127) надійшло клопотання про залучення Відокремленого підрозділу "Южно - Української АЕС НАЕК "Енергоатом" (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, код 20915546).

Представник позивача в судовому засіданні 01.12.2016року підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, а також підтримує подане клопотання про залучення третьої особи Відокремленого підрозділу "Южно - Української АЕС НАЕК "Енергоатом".

Перший відповідач в судовому засіданні 01.12.2016 року заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№41004), зокрема, в якому посилався на те, що станом на момент подання позовної заяви та розгляду її у господарському суді Харківської області, фінансовий план ДП НАЕК «Енергоатом» на 2016 рік Кабінетом Міністрів України - не затверджений, а тому ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК «Енергоатом», було позбавлено можливості здійснити своєчасні розрахунки по договору. Платежі для оплати по договору на постачання товару №53-123-08-16-02172 від 18.01.2016 року на ВП ЮУ АЕС були сформовані 31.03.2016 року, також у відзиві наголошував на тому, що після затвердження в установленому порядку фінансового плану підприємства відповідача, розрахунки за поставлену продукцію будуть здійснені негайно. Також, відповідач заперечував проти клопотання позивача щодо залучення третьої особи .

Другий відповідач в судове засідання не з'явився, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію господарського суду (вх.№40713 від 29.11.2016 року ) надіслав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2016 року , залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відокремлений підрозділу "Южно - Української АЕС НАЕК "Енергоатом". Розгляд справи відкладено до 20.12.2016 року .

20.12.2016 року від Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ "Укрспецсервіс" (вх.№43527) надійшло додаткове правове обгрунтування заявлених позовних вимог.

19.12.2016 року від ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ»(вх.№2581)електронною поштою надійшло письмове пояснення щодо статусу Відокремленого підрозділу "Южно - Української АЕС НАЕК "Енергоатом", в яких останній наголошував, що ВП "Южно - Української АЕС НАЕК "Енергоатом" є відокремленим підрозділом ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» - першого відповідача по справі. Також, останнім долучено до матеріалів справи копії установчих документів для визначення статусу -ВП "Южно - Української АЕС НАЕК "Енергоатом" .

Господарським судом досліджено договір № 53-123-08-16-02172 та встановлено, що дійсно Договір № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р. був підписаний від імені покупця (ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ») в особі генерального директора Відокремленого підрозділу «Южно-Української АЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» ОСОБА_5, що діяв на підставі довіреності №1256 від 18.03.2015р., а також зважаючи на те, що пунктом 13 вказаного договору визначено платником та вантажоодержувачем за цим договором, саме Відокремлений підрозділ «Южно-Української АЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» , господарський суд враховує пояснення ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» щодо визначення правового статусу Відокремленого підрозділу «Южно -Української АЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» шляхом виключення останнього з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на загальних підставах.

Представник позивача в судовому засіданні 20.12.2016 року підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник першого відповідача в судовому засіданні 20.12.2016 року заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник другого відповідача в судове засідання 20.12.2016 року не з'явився.

Представник третьої особи в судове засідання 20.12.21016 року не з'явився , про причину неявки суд не повідомив.

Учасникам судового процесу належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України, роз'яснено.

На підставі статті 74-1 Господарського процесуального кодексу України та за клопотанням позивача судові засідання проведено в режимі відеоконференції, проведення якого за ухвалою суду забезпечував Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

В судовому засіданні 20.12.2016 року сторони наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/3909/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18 січня 2016 року між ТОВ НВФ «УКРСПЕЦСЕРВІС» та ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» був укладений договір № 53-123-08-16-02172, за умовами якого постачальник (ТОВ НВФ «УКРСПЕЦСЕРВІС») на підставі погодженої обома Сторонами специфікації №1 зобов'язується поставляти Вантажоодержувачу (Южноукраїнському відділенню ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», п.3.1 та п.13 договору) лист оцинкований 0.8мм. ГОСТ 14918-80 в рулонах, що іменується надалі товар, покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку, передбаченому цим договором.

В п.13 зазначеного договору сторони погодили, що платником за цим договором є Відокремлений підрозділ «Южно-Української АЕС ДП НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ».

Відповідно до п. 2.2 Договору. Покупець зобов'язується оплатити товар протязі 45 календарних днів після поставки Товару згідно Специфікації№1.

Пунктами 3.3 цього Договору передбачено, що датою постачання Товару постачальником вважається дата отримання Товару на складі Вантажоодержувача з відміткою у накладній на відвантаження Товару.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання умов вищевказаного договору, ТОВ НВФ «УКРСПЕЦСЕРВІС» (позивачем) 23.03.2016р. поставлено товар на загальну суму 508 111,46 грн., що підтверджується видатковою накладною № 12274 від 22.03.2016 та товарно- транспортною накладною № 12274 від 22.03.2016 однак всупереч умовам договору сума вартості товару відповідачем сплачена не була.

У зв'язку з тим, що перший відповідач прострочив сплату основної суми заборгованості (508011,46грн.), позивачем нараховано пеню в сумі 82856,98грн., 3% річних в сумі 7684,32грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В подальшому, 18 січня 2015 року з метою забезпечення належного виконання основного зобов'язання між Позивачем та другим відповідачем було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель ФОП ОСОБА_3 зобов'язався нести солідарну відповідальність перед ТОВ НВФ «УКРСПЕЦСЕРВІС» за виконання всіх зобов'язань ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» згідно Договору на постачання N° 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р.

Пунктами 2.1., 2.2 договору поруки сторонами передбачено, що у відповідності до п. 1.1 Основного Договору предметом Основного Договору є поставка Кредитором продукції, переліченої в Специфікації № 1 (лист оцинкований в рулонах), а Боржник зобов'язався її приймати та оплачувати. Строк дії зобов'язання за Основним Договором - до повного і належного виконання зобов'язань Сторонами.

Пунктами 3.1.,3.2. договору поруки сторонами передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за неналежне виконання Боржником забезпеченого зобов'язання. Але в любому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п. 4 цього Договору. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання за Основним Договором в повному обсязі.

Пунктом 4.1. договору поруки сторонами визначено, що поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання Боржником, згідно Основного Договору у сумі, що дорівнює 100,00 (сто) гривень, а також, за відшкодування Кредитору збитків та сплату неустойки.

Відповідно до п.7.1. договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і дії до моменту припинення дії Основного договору, окрім випадків визначених в ст.559 Цивільного кодексу України .

Враховуючи вищевикладене, а також те, що другим відповідачем визнано заборгованість в сумі 100,0грн. заявлені позивачем грошові кошти у розмірі 100,0грн. за Договором поруки від 18.01.2016р. в межах забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р. підлягають стягненню з другого відповідача.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення з першого відповідача грошових коштів 508011,46 грн.; 3% річних - 7684,32 грн. визнані судом обгрунтованими та підлягають стягненню з першого відповідача .

Суд відмовляє у стягненні з першого відповідача пені в сумі 82 856,98грн., враховуючи наступне.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону).

Таким чином, в силу наведених положень законодавства штрафні санкції за прострочення сплати грошових коштів можуть бути стягнуті саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

Виходячи з вимог ст. 231 ГК України, штрафні санкції застосовуються у випадках, передбачених законом або договором.

Судом з умов договору встановлено, що останні не містять відповідальності у вигляді пені за прострочення оплати поставленого позивачем товару.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

У той же час закону, який би визначав розмір пені за прострочення оплати поставленого товару, немає.

Стосовно посилання позивача ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання», за якою розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, то подвійна облікова ставка НБУ, застосована позивачем на підставі вказаних норм, не може вважатися обґрунтованою, оскільки вказані норми не визначають розмір пені, який слід застосовувати у випадку порушення зобов'язання за договором, а встановлюють граничний розмір, понад який нарахування пені за порушення грошового зобов'язання не допускається.

Таким чином, підстави для стягнення пені відсутні.

Відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

Як вбачається з договору на надання правової допомоги від 04.11.2016р..який укладений між позивачем та Адвокатським об'єднанням "Адвокатська компанія "Мельник і Квашин", остання надає послуги з правової допомоги. В судових засіданнях інтереси позивача представляв представник Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Мельник і Квашин" адвокат ОСОБА_4 на підставі довіреності №04/11 від 04.11.16, відповідно до свідоцтва про право зайняття адвокатської діяльності №1025, виданого рішенням Полтавської обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури від 05.08.2011року №22 та є адвокатом.

Відповідно до платіжного доручення №2845 від 07.11.2016р. позивачем було перераховано Адвокатському об'єднанню "Адвокатська компанія "Мельник і Квашин" грошові кошти в сумі 13650,0 грн.

З урахуванням викладеного з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового бору та витрати на послуги адвоката, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Сягнути з Державного підприємства "Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" (01032, м.Київ, Шевченківський район, вул. Назарівська, буд.3, код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Южно - Українська АЕС "Державного підприємства "Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом"(55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс" (61099, Харківська область, м. Харків, Фрунзенський район, вул. Лодзька, буд.7, кім.306, код 31631773) - грошові кошти у розмірі 508011.46 грн. в якості заборгованості в межах основного зобов'язання за Договором на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р., 3% річних у розмірі 7684,32 грн. , судові витрати в сумі 19 493,92грн.

Стягнути фізичної особи-підприємця ОСОБА_3(61082, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс"(61099,Харківська область, м. Харків, Фрунзенський район, вул. Лодзька, буд.7,кім.306, код 31631773) грошові кошти у розмірі 100,0грн. за Договором поруки від 18.01.2016р. в межах забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором на постачання товару № 53-123-08-16-02172 від 18.01.2016р., судові витрати в сумі 3,78грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити .

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.12.2016 р.

Суддя О.О. Присяжнюк