ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 Справа № 917/1396/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВ "Долина", АДРЕСА_1,91050; адреса для листування: вул. Механізаторів, 3, м. Сєвєродонецьк, 93400

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр", вул. Фрунзе, буд.146-А, м. Полтава, 36008

про стягнення суми основного боргу

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача 332304,00 грн заборгованості по договору №15-1704/НВ поставки сировини від 17.04.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати поставленого товару по договору.

16.12.2016 від позивача надійшов розрахунок позовних вимог, копії видаткових накладних на постачання товару, накладну на повернення товару, виписки банку. Суд залучив зазначені докази до матеріалів справи.

Крім того, відповідач просить суд розглянути справу без участі його представника.

Суд задовольнив зазначене клопотання.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 14909 від 01.12.2016) визнав заборгованість в сумі 332304,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

17.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "НВ "Долина" (Подавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" (Покупець) уклали договір № 15-1704/1 поставки сировини.

Відповідно до п. 1.1 відповідно до умов якого Постачальник (позивач) передає у власність Покупцеві (відповідачу), а Покупець приймає та оплачує хімічну сировину, загальна кількість, найменування, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена Сторонами у Специфікаціях, що є додатком до цього договору.

Згідно з п. 3.4 договору Покупець зобов'язаний оплатити Постачальникові вартість поставленого ОСОБА_1 в строк не пізніше 90 (дев'яносто) календарних днів з моменту виставлення рахунку на оплату від Постачальника, але не пізніше 31.12.2015.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу ОСОБА_1 відповідно до видаткових накладних № 388 від 17.04.2015, № 50 від 20.04.2015, № 88 від 20.04.2015, № 68 від 21.04.2015, № 388 від 27.04.2015, № 364 від 28.04.2015, № 444 від 28.04.2015, № 388/22 від 31.08.2015, № 388/23 від 27.08.2015, № 388/24 від 25.09.2015, № 399 від 29.10.2015, № 400 від 29.10.2015, №5046 від 01.03.2016, № 5047 від 09.03.2016, № 5048 від 09.03.2016, № 5049 від 09.03.2016, №5050 від 09.03.2016, № 5051 від 09.03.2016, № 5052 від 09.03.2016, № 5053 від 09.03.2016, № 5054 від 09.03.2016, № 5055 від 09.03.2016, № 5056 від 09.03.2016, № 5057 від 09.03.2016, № 5058 від 09.03.2016 на загальну суму 3750312,36 грн.

Відповідач прийняв вказаний товар у власність, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на видаткових накладних. Також, факт прийняття Відповідачем поставленого товару підтверджується довіреностями на отримання від позивача товарно-матеріальних цінностей, скріпленими печаткою відповідача та товарно-транспортними накладними.

Відповідно до п. 3.4 договору остаточний розрахунок за поставлений ОСОБА_1 здійснюється Покупцем не пізніше 31.12.2015.

Відповідач частково виконав свої грошові зобов'язання, сплативши за отриманий товар 3418008,36 грн, що підтверджується банківськими виписками.

27.08.2015 відповідач частково повернув ОСОБА_1 на загальну суму 20493,00 грн, що підтверджується накладною на повернення постачальнику № 7 від 31.08.2015.

Таким чином, заборгованість відповідача складає 332304,00 грн.

Факт наявності заборгованості відповідача за вказаним договором підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків, підписаними та скріпленими печатками сторін.

Крім того, відповідач не заперечує проти існування заборгованості за договором № 15-1704/НВ поставки сировини від 17.04.2015 у розмірі 332304,00 грн.

При винесенні рішення суд входив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 332304,00 грн заборгованості за договором № 15-1704/НВ поставки сировини від 17.04.2015 підтверджені документально та нормами матеріального права, визнані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" (36008, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Фрунзе, будинок 146-А, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВ "Долина" (91051, АДРЕСА_2, Код , п/р 7835 в ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_2» МФО 300614) 332304,00 грн заборгованості, 4984,56 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Д.М. Сірош