РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016Справа №910/20288/16

За позовом Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"

до Державного підприємства "Енергоринок"

про зобов'язання укласти додаткову угоду

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - не прибув

Від відповідача: Стилик О.Ю.(дов. від 18.12.2015)

Сніжко В.Ю.(дов. від 01.02.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про зобов"язання укласти додаткову угоду до договору №1099/01 від. 25.06.2002.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.11.2016 порушено провадження у справі №910/20288/16 та призначено до розгляду на 01.12.2016.

Представник позивача в судове засідання 01.12.2016 не з'явився, але через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

В судове засідання 01.12.2016 прибув представник відповідача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 21.12.2016.

В судове засідання 21.12.2016 прибули представники відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити в їх задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 21.12.2016 вдруге не з'явився, витребуваних доказів суду не надав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Ухвала суду від 01.12.2016 отримана відповідачем 08.12.2016, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 93 6 (в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, що засноване на державній власності згідно з наказом Міністерства енергетики України від 19.05.1998 року № 74, та належить до сфери управління Фонду державного майна України (далі - суб'єкт управління Підприємства).

25.06.2002 між Державним підприємством «Енергоринок» (далі - відповідач) та Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (далі - позивач) було укладено Договір № 1099/01 (далі - Договір).

Умовами Договору, зокрема п. 1.1. ст. 1, п. 4.2. ст. 4, п.п. 5.5.3. п. 5.5. тап.п. 5.6.1. п. 5.6. ст. 5 було передбачено, що:

«За цим Договором (далі Договір) ТЕЦ зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ТЕЦ, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору

Платежі за отриману ДПЕ у ТЕЦ електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕ.

ДПЕ зобов'язане здійснювати оплату ТЕЦ за фактично відпущену ДПЕ електроенергію грошовими коштами та іншими формами платежу, що не суперечать законодавству України. При цьому зобов'язання ДПЕ щодо сплати грошовими коштами за куплену електроенергію чітко обмежуються наявними на поточному рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ грошовими коштами, які відповідно до алгоритму ОРЕ підлягають перерахуванню ТЕЦ.

ДПЕ несе відповідальність при порушеннях ДПЕ розподілу коштів для ТЕЦ відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ, який затверджується НКРЕ, може нараховуватись пеня в розмірі 0,2% від неоплаченої згідно з цим алгоритмом суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день розрахунку) за кожен день ненадходження таких коштів на рахунок ТЕЦ. Сплата ДПЕ пені здійснюється з поточних рахунків ДПЕ на поточні рахунки ТЕЦ.».

В подальшому - 02.08.2016, позивач разом із супровідним листом за № 06-05-217 направив на адресу відповідача два примірники Додаткової угоди до Договору з наступною пропозицією:

« 1. Внести зміни до Договору, а саме п. 4.2. ст. 4 «Порядок розрахунків» викласти в наступній редакції:

« 4.2. Розрахунок за отриману від ТЕЦ електроенергію ДПЕ проводить до 15 числа місяця, наступного за місяцем її продажу (виробництва).».

2. Внести зміни до Договору, а саме п.п. 5.5.3. п. 5.5. ст. 5 «Права, зобов'язання та відповідальність сторін» викласти в наступній редакції:

« 5.5.3. Здійснювати оплату ТЕЦ за фактично відпущену ДПЕ електроенергію грошовими коштами та іншими формами платежу, що не суперечать законодавству України, у строки передбачені п. 4.2. ст. 4Договору.».

3. Внести зміни до Договору, а саме п.п. 5.6.1. п. 5.6. ст. 5 викласти в наступній редакції:

« 5.6.1. При порушенні ДПЕ строків розрахунків за отриману електроенергію, ДПЕ сплачує ТЕЦ пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день такого прострочення.».

4. Інші умови Договору залишаються без змін та Сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

5. Дана Додаткова угода викладена на українській мові в двох екземплярах, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної Сторони.

6. Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору та вступає в силу після її підписання Сторонами.

7. Термін дії Додаткової угоди обмежується терміном дії Договору.».

У відповідь на пропозицію позивача щодо внесення змін до Договору, відповідач повертаючи без підпису два примірники Додаткової угоди у супровідному листі від 18.08.2016 за № 03/46-8492 зазначив, що не може погодити пропозиції позивача, які викладені в надісланому проекті Додаткової угоди.

В своїй позовній заяві позивач просить суд спонукати відповідача укласти вказану додаткову угоду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України, засади організації та експлуатації енергосистеми визначаються Законами України. Таким Законом є Закон України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 № 575/97-ВР (далі - Закон).

Статтею 15 Закону встановлено, що купівля-продаж всієї електричної енергії здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України (далі - ОРЕ України).

Норми зазначеного Закону передбачають, що:

- в України діє на сьогодні єдиний ринок електричної енергії - це Оптовий ринок електричної енергії України (далі - ОРЕ), функцію якого виконує ДП «Енергоринок». Створення інших ринків Закон (а саме стаття 15) забороняє. Крім Закону, обов'язковим документом для всіх учасників ОРЕ є Договір між членами Оптового ринку електричної енергії (далі - ДЧОРЕ), який містить Правила ринку, а також нормативно-правові акти органів державної влади (КМУ, НКРЕКП тощо), що приймаються в межах їх повноважень.

- для набуття статусу члена ОРЕ необхідно отримати в Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) ліцензію на відповідний вид діяльності (виробництво, постачання електроенергії тощо), підписати ДЧОРЕ, після чого укласти з ДП «Енергоринок» договори.

Аналогічне положення закріплено і в ДЧОРЕ. Відповідно до п. 2.3 ДЧОРЕ, кожний член ринку зобов'язаний:

- продавати всю вироблену та імпортовану електричну енергію ДП «Енергоринок» на Оптовому ринку згідно з цим Договором та двосторонніми договорами, укладеними відповідно до нього;

- укласти двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії з ДП «Енергоринок».

Особливості порядку розрахунків за куповану і продану електричну енергію на ОРЕ України встановлені в ст. 15-1 Закону. Так, в частині 1 зазначеної статті встановлено, що «для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом в и кори стан ня в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг...».

Оскільки і позивач, і відповідач є членами ОРЕ України, відповідно наявність у зазначеній нормі фрази «... для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України...» призводить до того, що при купівлі відповідачем у позивача електричної енергії має застосовуватись вказаний механізм розрахунків - через поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Спеціальний режим використання поточних рахунків для оплати вартості електричної енергії полягає в тому, що:

1. Перерахування грошових коштів з таких рахунків здійснюється уповноваженим банком за алгоритмом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, НКРЕ) - зазначений висновок зроблений на підставі визначень, що містяться в статті 1 Закону, а саме:

«...поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії;

...алгоритм оптового ринку електричної енергії України - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

...уповноважений банк - визначена Кабінетом Міністрів України разом з Національним банком України банківська установа, яка обслуговує поточні рахунки із спеціальним режимом використання учасників оптового ринку електричної енергії...»;

«...акумульовані на розподільчих рахунках кошти не є власністю будь-якого окремого суб'єкта відносин. Правомочність щодо розпорядження певною часткою грошей настає лише після перерахування їх з розподільчого на відповідний поточний рахунок...» (рішення Конституційного Суду України від 12.02.2002 №3-рп/2002 у справі № 1-7/2002 щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» (справа про електроенергетику);

«...на поточні рахунки із спеціальним режимом використання не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями учасників оптового ринку електричної енергії. Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають призупиненню...» (частина 11 та 12 статті 15-1 Закону).

Такої позиції притримується і Вищий арбітражний суд України у листі від 25.02.1998 № 01-8/73 «Про Закон України «Про електроенергетику», згідно із яким: «...на поточні рахунки із спеціальним режимом використання не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями учасників оптового ринку електричної енергії, і операції на цих рахунках не підлягають призупиненню (частина 6 та 7 статті 15-1 Закону про електроенергетику)...».

Таким чином, порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії є не договірною умовою, а законодавчим приписом.

Також суд зазначає, що встановлений Законом спеціальний порядок розрахунків за електричну енергію не звільняє оптового постачальника електричної енергії від виконання зобов'язання перед енергогенеруючими компаніями, оскільки порядок погашення заборгованості ДП «Енергоринок» перед ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» регулюється окремими постановами НКРЕКП.

Також, судом встановлено, що на виконання вимог Закону, між ДП «Енергоринок» та ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» укладено договір купівлі-продажу електричної енергії від 25.06.2002 №1099/01 (далі - Договір), відповідно до якого, ТЕЦ зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ТЕЦ, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Сторони визначають свої зобов'язання згідно з ДЧОРЕ.

Так, відповідно до пункту 8 ДЧОРЕ до обов'язків розпорядника коштів оптового ринку електричної енергії віднесено дотримання ІВКОР згідно з Правилами оптового ринку електричної енергії України, а також установлено, що розпорядник коштів оптового ринку електричної енергії (ДП «Енергоринок») не зобов'язаний платити за куплену електричну енергію інакше, ніж передбачено ІВКОР.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку (ІВКОР), що є додатком до ДЧОРЕ, кошти оптового ринку - це кошти, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання місцевих постачальників та оптового постачальника, та є власністю учасників оптового ринку і підлягають розподілу згідно з алгоритмом, затвердженим НКРЕ.

Згідно з підпунктом 7.3 пункту 7 ІВКОР кошти, які перераховані на поточний рахунок Оптового ринку, повинні використовуватися на виплати Учасникам розподілу коштів в обсягах, які визначаються відповідно до Алгоритму, затвердженого НКРЕ.

Відповідно до пункту 6.5 ІВКОР, банкір ринку здійснює перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання Оптового постачальника, які надійшли від Постачальників за попередній день, відповідно до алгоритму та на підставі розпорядження власника рахунку.

Таким чином, і нормами законодавства, і умовами ДЧОРЕ визначений порядок розрахунків за електричну енергію, а саме: через поточні рахунки із спеціальним режимом використання згідно алгоритму розподілу коштів, затвердженого НКРЕКП. Зазначений механізм розрахунків за електричну енергію діє для всіх без винятку виробників електричної енергії.

Згідно з п. 2.6 Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії, ДП «Енергоринок» як ліцензіат з оптового постачання електричної енергії не має права надавати перевагу будь-яким виробникам та постачальникам електричної енергії, за винятком тих випадків, коли така сама перевага або привілеї надаються всім виробникам та постачальникам електричної енергії.

Отже, ДП «Енергоринок» в своїй діяльності не має права приймати на власний розсуд рішення щодо зміни порядку розрахунків за електричну енергію, вироблену Позивачем, оскільки такі дії протирічать Закону, ДЧОРЕ, виходять за межі відведених йому законодавством функцій (повноважень), не відповідають його статутним цілям та умовам ліцензії.

Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі статтею 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

В нормі ч.2 ст.652 ЦК України встановлено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Виникнення заборгованості не є зміною істотних умов договору, в розумінні ст. 652 ЦК України, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а тому і відсутні підстави для внесення змін в Договір.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" по справі № 910/20288/16 відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Л.Д. Головатюк

Дата підписання рішення 23.12.2016