КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2016 р. Справа№ 910/7806/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Тищенко А.І.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Пономаренко В.М. - за довіреністю; Ковбасюк В.А. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2016 (дата підписання 11.10.2016)

у справі № 910/7806/16 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району м. Києва"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Київської міської ради

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/7806/16 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/7806/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Також скаржник просить поновити строк на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте місцевим господарським судом з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Діамед" строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/7806/16 до провадження, розгляд справи № 910/7806/16 призначено на 15.12.2016.

15.12.2016 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про забезпечення позовної заяви, відповідно до якого позивач просить заборонити Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва вчиняти дії у виконавчому провадженні за № 52305339 на виконання судового рішення по справі №910/24632/15 щодо виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» з приміщення за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 26 до набрання законної сили рішення по справі № 910/7806/16.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз'яснено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не стосуються предмета спору у даній справі, а тому колегія суддів залишила без задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

В судове засіданні 15.12.2016 представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи, явка яких в судове засідання обов'язковою не визнавалася.

В судовому засіданні 15.12.2016 представники позивача підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили суд її задовольнити.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.04.2006 між Поліклінікою № 1 Дніпровського району м. Києва (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" (орендар) укладено договір оренди (зареєстрований 06.04.2006 за №1894/8) приміщення загальною площею 53,00 кв.м. під аптечний пункт за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 26, на умовах якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 16.03.2006 року за № 214/3305 передав, а орендар прийняв в орендне користування нежиле приміщення (будинок) і майно для використання під аптечний пункт.

Відповідно до пункту 10 договору договір вступає в силу після підписання сторонами тексту договору та реєстрації його в Головному управлінні охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації та підписання сторонами тексту договору. Термін дії договору до 05.04.2007 року. Після закінчення терміну дії договору оренди майна, орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Рішенням Київської міської ради № 733/6969 від 01.12.2011 реорганізовано поліклініку № 1 Дніпровського району м. Києва шляхом перетворення її в комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва". Майно реорганізованої поліклініки № 1 Дніпровського району м. Києва закріплено на праві оперативного управління за комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва".

Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" прийнято в оперативне управління майно реорганізованої поліклініки № 1 Дніпровського району м. Києва за актом прийому-передачі основних засобів від 09.04.2012.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2014 у справі № 910/17902/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2014 року, визнано укладеною додаткову угоду від 13.06.2012 року до Договору оренди майна № 1894/8 від 06.04.2006 щодо терміну дії договору до 12.06.2015.

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулось до Дніпровської районної у місті Києві адміністрації з пропозицією переукласти договір оренди нежитлового приміщення на вул. Петра Запорожця, 26 та підписати договір про внесення змін до договору оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006 року в частині зміни орендодавця, в частині орендної плати та в частині продовження строку дії договору. Ці пропозиції були відхилені Дніпровською районною у місті Києві адміністрацією, про що повідомлено сторін договору листом від 15.01.2015 року, а пакет документів скеровано Комунальному некомерційному підприємству "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва для здійснення організаційно-правових заходів відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року за № 34/6250, яким закріплені повноваження комунальних підприємств виступати орендодавцями майна територіальної громади міста Києва щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство.

Листами від 01.04.2015 року, 18.05.2015 року, 09.06.2015 року, 02.07.2015 року Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" повідомляло Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед", що не буде продовжувати договір оренди та вимагало повернути майно після закінчення строку дії договору.

Листом від 26.06.2015 за № 5809/26/2/103 Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" з вимогою повернути об'єкт оренди за договором оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006.

Листом від 08.05.2015 за № 22 Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" повідомило Комунальному некомерційному підприємству "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" про намір продовжити орендні відносини та користування приміщенням на наступний термін на 2 роки 364 дні та направило для підписання додаткову угоду № 4 від 13.06.2015 року до договору оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006.

Додатковою угодою № 4 від 13.06.2015 до договору оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006 року, Товариство "Діамед" запропонувало внести зміни до існуючого договору та викласти в новій редакції: п. 2 щодо вартості об'єкта оренди, п. 3.7 щодо розміру орендної плати та п. 10 щодо терміну дії договору - до 11.06.2018.

У своїй відповіді від 18.05.2015 за № 506/01-19 Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" відхилило пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед".

ТОВ «Діамед», посилаючись на те, що Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва" ухиляється від підписання додаткової угоди, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва про зобов'язання укласти з ТОВ «Діамед» додаткову угоду від 13.06.2015 до договору оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006 згідно з проектом додаткової угоди № 4 від 13.06.2015.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.11.2015 року у справі № 910/27238/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2016 року, у позові відмовлено.

Так, судами було встановлено, що у передбачений чинним законодавством строк, Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва повідомлено ТОВ "Діамед" про відсутність наміру продовжувати договір оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006, а тому відповідно строк дії договору оренди закінчився 12.06.2015.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про визнання договору оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006, укладеного між сторонами, поновленим на строк раніше встановлений Договором оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006, згідно приписів частини 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та частини 1 ст. 764 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні положення містяться у ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до п. 10 договору термін його дії встановлюється до 05.04.2007.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2014 у справі № 910/17902/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2014, визнано укладеною додаткову угоду від 13.06.2012 до договору оренди майна № 1894/8 від 06.04.2006 щодо терміну дії договору, який встановлюється до 12.06.2015.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в частині 2 статті 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічна норма міститься і в статті 764 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Орендодавцем на адресу позивача до закінчення строку дії договору направлено листи від 01.04.2015 № 341/01-19, від 18.05.2015 № 506/01-16 та від 09.06.2015 № 588/01-31, які були отримані орендарем про відсутність наміру продовжувати договір оренди та необхідність повернути об'єкт оренди.

Так, листом від 01.04.2015 № 341/01-19 орендодавець повідомив орендаря про проведення реорганізації в структурі Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва та здійснення перерозподілу дорослого та дитячого населення у зв'язку з чим у орендодавця виникла потреба в додаткових приміщеннях для власного користування.

Окрім вказаних листів, направлених орендарю до закінчення строку дії договору, відповідачем також 02.07.2015 було надіслано орендарю лист № 660/01-19 з повідомленням про припинення дії договору та необхідністю повернення орендованого приміщення.

Вказаний лист отримано позивачем 09.07.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому, направлення даного листа було здійснено орендодавцем протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, як цього вимагають положення ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.06.2015 № 5809/26/2/103 з вимогою повернути об'єкт оренди за договором оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006.

Таким чином, враховуючи наявність заперечень орендодавця - комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району міста Києва" щодо поновлення договору на новий строк, договір оренди майна № 1894/8 від 06.04.2006 припинив свою дію 12.06.2015.

Як вже було зазначено, обставини щодо припинення дії договору 12.06.2015, у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено, та його не поновлення на новий строк були встановлені в судовому рішенні у справі № 910/27238/15.

Судом також встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 27.04.2016 у справі № 910/24632/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 за позовом комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району міста Києва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед", виселено Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" із приміщення по вул. Петра Запородця, 26 у місті Києві.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи скаржника про недотримання відповідачем трьохмісячного строку для повідомлення позивача про необхідність використання орендованого приміщення для власних потреб відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 вказаного Закону у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, зазначеною нормою визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, а саме за відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору у визначений законом строк.

У даному випадку орендодавець однозначно у встановлений ч. 2 ст. 17 Закону строк висловив свою волю щодо не продовження строку дії договору.

В частині 3 статті 17 Закону вказано, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Як роз'яснено в п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" статтею 285 ГК України, статтею 777 ЦК України, частиною третьою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" наявність у орендаря передбаченого переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов'язок орендодавця щодо укладення такого договору, є підставою для обов'язкового укладення відповідного договору оренди згідно із законом за наявності обставин, зазначених у відповідних законодавчих приписах.

Отже, укладення договору оренди на новий строк за наявності у орендаря переважного права є окремою процедурою відмінною від продовження договору на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що встановлено ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Як зазначалось, правомірність відмови орендодавця від продовження строку дії договору і факт припинення його дії були встановлені судом у справі № 910/27238/15, тому ці обставини є преюдиціальними і не потребують повторному доведенню.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання скаржника на Положення про постійні комісії Київської міської ради, затверджене рішенням Київської міської ради № 382/5769 від 14.07.2011, оскільки вказане Положення втратило чинність згідно з рішенням Київської міської ради від 19 червня 2014 року N 9/9, і на дату припинення дії договору не діяло.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк договору оренди закінчився 12.06.2015, а відповідачем в установлений законом строк було повідомлено позивача про відсутність наміру продовжувати договір оренди приміщення № 1894/8 від 06.04.2006, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам законодавства, а тому рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/7806/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/7806/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 910/7806/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/7806/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді А.І. Тищенко

С.Р. Станік