РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016Справа №910/18385/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер

Україна";

про стягнення 7 646,25 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Гащак Б.В., представник, довіреність № 2/16 від 11.06.2016 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 7 646,25 грн. суми безпідставно набутих коштів, а також 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 року порушено провадження у справі № 910/18385/16, розгляд справи призначено на 08.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2016 року слухання справи відкладено до 24.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2016 року слухання справи відкладено до 08.12.2016 року.

Судове засідання призначене на 08.12.2016 року не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Мандриченка О.В. на лікарняному. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 року призначено слухання справи на 20.12.2016 р.

У судовому засіданні 20.12.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, однак своїх повноважних представників у судове засідання 20.12.2016 р. не направив, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Славутський комбінат «Будфарфор» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» (покупець) було підписано договір поставки №70294/12015 (надалі - договір), відповідно до якого позивач постачає та передає у власність практікер, а відповідач приймає та оплачує товар на умовах визначених договором.

Згідно п. 1.2. договору практікер надає постачальнику рекламні, маркетингові, інформаційні та інші послуги у порядку згідно додатку №3 «Умови загальних та спеціальних послуг Практікер» (надалі - додаток №3 до договору) та додатковими угодами до договору. Надання рекламних послуг, послуг передпродажної підготовки товарів та інших послуг підтверджується актами приймання наданих послуг.

Пунктом 6 додатку №3 «Умови загальних та спеціальних послуг Практікер» до договору визначено, що з метою збільшення реалізації товарів постачальника, відповідач може надавати позивачу послуги, які сприятимуть подальшому просуванню та збільшенню обсягів продажу товарів ПАТ «СК «Будфарфор».

Відповідно до п. 6.5. додатку № 3 до договору, винагорода відповідача за маркетингові послуги складається з фіксованої винагороди-1, яка становить відсоток від загального обсягу товарообігу за відповідний місяць і сплачується щомісяця у розмірі 6,5%.

У березні та квітні 2016 року відповідачем були зроблені повернення товарів на загальну суму 259 716,95 грн. (накладні на повернення №103 від 22.03.2016 року; №104 від 22.03.2016 року; №105 від 22.03.2016 року; №106 від 22.03.2016 року; №107 від 22.03.2016 року; №108 від 22.03.2016; №109 від 22.03.2016 року; №110 від 22.03.2016 року; №111 від 22.03.2016; №112 від 06.04.2016 року; №113 від 06.04.2016 року; №114 від 06.04.2016 року; №116 від 06.04.2016 року; №121 від 07.04.2016 року; №117 від 07.04.2016 року; №115 від 06.04.2016 року), які були раніше поставлені постачальником та за умовами п. 6.5. додатку № 3 до договору враховані в загальному обсягу товарообороту для цілей розрахунку винагороди практікер за маркетингові послуги. Позивач зазначає, що внаслідок такого повернення загальний обсяг товарообороту між позивачем і відповідачем зменшився на суму 259 716,95 грн., у зв'язку з чим маркетингові послуги по відношенню до зазначеної суми повернення товарів не були надані, а тому винагорода, що була сплачена постачальником, більше не є винагородою відповідача за маркетингові послуги та підлягає поверненню постачальнику.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач повернув тільки частину надмірно сплаченої винагороди, у зв'язку з чим станом на день розгляду справи у останнього наявна заборгованість перед позивачем за ненадані маркетингові послуги становить у розмірі 7 646,25 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків, підписаний та скріплений печатками обох сторін, відповідно до якого відповідач визнає заборгованість перед позивачем станом на 11.07.2016 р. у розмірі 7 646,25 грн.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 7 646,25 грн. заборгованості за ненадані послуги, а відповідач належними і допустимими доказами не довів суду належного виконання ним своїх зобов'язань, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 7 646,25 грн. заборгованості визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (02094, м. Київ, просп. Юрія Гагаріна, буд. 14, офіс 32, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор" (30002, Хмельницька область, м. Славута, вулиця Козацька, будинок 122, ) 7 646 (сім тисяч шістсот сорок шість) грн. 25 коп. заборгованості та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 26.12.2016 р.