КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Справа№ 910/6314/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Сапронов О.В. - представник за довіреністю від 08.08.2016 року;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року

у справі № 910/6314/16 (суддя Домнічева І. О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "2ПАК"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "2ПАК" про зобов'язання вчинити дії, а саме здійснити перерахунок розміру заборгованості в бік зменшення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач поставив позивачу товар в іншому асортименті, ніж було визначено в договорі поставки № 5 від 05.02.2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року у справі № 910/6314/16 (суддя - Домнічева І. О.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тими ж підставами, що і позовна заява.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 02.11.2016 року.

У судове засідання 02.11.2016 року представник позивача не з'явився, однак, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 02.11.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 року розгляд справи відкладено до 29.11.2016 року.

У судове засідання 29.11.2016 року представник позивача не з'явився, однак через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, про продовження строку розгляду апеляційної скарги та про призначення товарознавчої експертизи.

Представник відповідача у судове засідання 29.11.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання позивача про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року відкладено розгляд справи до 13.12.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 13.12.2016 року підтримав клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Дослідивши клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, колегія суддів відхилила, оскільки розгляд даної справи не потребує спеціальних знань.

Представник позивача у судовому засіданні 13.12.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 13.12.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 05.02.2013 р. між Приватним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю " 2ПАК" (постачальник) було укладено договір поставки № 5, згідно з п. 1.1 якого відповідач зобов'язався поставити та передати у власність позивача стреч-плівку та стрічку липку-пакувальну (далі - товар), а позивач зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що кількість та асортимент товару зазначається у письмових заявках.

Відповідно до п. 2.2 договору якість товару повинна відповідати діючим ДСТУ і підтверджуватися сертифікатом відповідності, виданим регіональним Центром Стандартизації метрології і сертифікації. Зазначений сертифікат постачальник зобов'язується надавати з кожною партією.

Відповідно до п. 2.3 договору претензії покупця щодо якості товару приймаються постачальником протягом терміну придатності товару, але в будь-якому випадку в термін не менше, ніж 60 календарних днів з моменту постачання товару.

Поставка кожної окремої партії товару проводиться протягом 3-х днів з моменту отримання постачальником письмової (факсової) заявки замовника (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 3.3 договору поставка товару здійснюється за рахунок постачальника на склад замовника, що розташований за адресою: Київська обл., м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 99.

Пунктами 3.5, 3.6 договору визначено, що приймання товару за кількістю здійснюється на складі замовника відповідно до видаткових накладних, які підписуються представниками сторін. Приймання товару за якістю здійснюється на складі замовника відповідно до документів, які посвідчують якість товару.

Згідно з п. 3.7 договору у разі виявлення неякісного товару постачальник зобов'язаний замінити неякісний товар на товар відповідної якості у термін 5-ти календарних днів з моменту отримання відповідної факсової претензії замовника.

Так, колегія суддів зазначає, що рішеннями Господарського суду Київської області від 28.03.2016 року по справі № 911/3178/15 та від 07.04.2016 року по справі № 911/304/16, які набрали законної сили, встановлено, що відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 592 962, 24 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами без зауважень та заперечень, та скріплені печатками товариств.

В силу положень ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт поставки відповідачем позивачу товару та прийняття його останній є встанволеним та не доводиться знову при розгляді даної справи.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач зазначає, що відповідач поставив товар в іншому асортименті та кількості, ніж було встановлено умовами договору, а тому просить суд здійснити перерахунок розміру заборгованості позивача перед відповдіачем за договором поставки в бік зменшення.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач, в обгрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" було виявлено факт поставки відповідачем продукції у меншому обсязі, ніж зазначено у видаткових накладних, підписаних сторонами під час передачі товару, внаслідок невідповідності технічних характеристик товару характеристикам, зазначеним у видаткових накладних, зокрема, такого показника, як довжина плівки у рулоні. Зазначені обставини були виявлені шляхом аналізу технічних характеристик, які зазвичай зазначаються іншими виробниками аналогічних товарів.

Водночас, колегія суддів зазначає, що пунктом 3.5 договору було передбачено, що приймання товару за кількістю здійснюється на складі замовника відповідно до видаткових накладних, які підписуються представниками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу позовних вимог посилався на поставку товару за видатковими накладними № 56 від 17.06.2013 р., № 30 від 01.04.2015 р., № 33 від 07.04.2015 р., № 35 від 15.04.2015 р., № 42 від 28.04.2015 р., № 49 від 18.05.2015 р., № 56 від 03.06.2015р., № 60 від 15.06.2015 р.

При цьому, вказані видаткові накладні містять дані щодо кількості поставленої плівки, яка вимірюється в рулонах. Зауважень відповідача щодо кількості рулонів отриманої плівки до позивача не надходило. Разом з тим, сторони не погоджували умовами договору чи додатковими угодами характеристики рулонів зі стреч-плівкою, зокрема, довжину плівки в рулонах.

При цьому, посилання відповідача на "технічні характеристики плівки" колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказані документи не містять посилань на видаткові накладні чи договір, в межах якого здійснювалась поставка.

Так, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар і строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (ч. 4 п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р.)

Колегією суддів встановлено, що вищевказані видаткові накладні були підписані представниками сторін без претензій та зауважень.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 672 ЦК України передбачено, що якщо покупець не відмовився від товару, ассортимент якого не відповідає умовам договору, купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року у справі № 910/6314/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року у справі № 910/6314/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/6314/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко