ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року Справа № 904/7033/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 2047 від 25.10.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 14-416 юр. від 12.10.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 року у справі № 904/7033/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 263 748, 48 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення 263 748,48 грн. збору за зберігання вантажу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп від 02.01.2008р., в частині сплати за зберігання вантажу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 року у справі №904/7033/16 (суддя Мілєва І.В.) в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" подано з пропуском шестимісячного строку позовної давності.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що день складання актів загальної форми не може вважатись днем, коли особа довідалась про порушення свого права, у розумінні ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України, оскільки сам по собі акт загальної форми, складений позивачем, жодним чином його право не порушує. Актами загальної форми (форми ГУ-23) лише зафіксовані певні обставини справи, а саме-початок і кінець затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача.

Майнове право позивача на отримання плати за надані послуги зі зберігання вантажу було порушено тільки після того, як представник відповідача підписала із зауваженням накопичувальні картки (форми ФДУ-92), до яких було включено спірні суми. І тільки на підставі накопичувальних карток було визначено ціну позову, оскільки в актах загальної форми немає жодних розрахунків.

Отже, перебіг позовної давності у справі для сум, включених до накопичувальних карток від 17.02.2016 р., починається з 18.02.2016 р. і закінчується 17.08.2016 р., а для сум, включених до накопичувальних карток від 19.02.2016 р., починається 20.02.2016 р. і закінчується 19.08.2016 р.

Оскільки позовну заяву та додані до неї матеріали позивачем було направлено до суду поштою 16.08.2016 року, то ним не було пропущено строк позовної давності.

Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що строк позовної давності за спірними правовідносинами в рамках нарахування скаржником збору за зберігання вантажу на адресу ПАТ «АМКР» починає свій плин з дня, наступного за днем складання актів загальної форми, а отже, оскільки скаржник звернувся до суду з позовною заявою саме 16.08.2016 року, вбачається факт пропуску зі сторони Позивача такого строку, а отже і правомірність застосування судом строків позовної давності до спірних правовідносин.

В судовому засіданні 20.12.2016 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед підстав для скасування або зміни рішення місцевого суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

02.01.2008 року між Держаним підприємством "Придніпровська залізниця" (залізниця) та Відкритим акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (власник колії) було укладено договір № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (т.1 а.с.20-22).

Пунктом 1.1. договору встановлено, що предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно до пункту 2.1. договору вантажовласник зобов'язується пред'являти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12(ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що Залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони (контейнери), згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що Залізниця зобов'язується вести облік нарахованих і сплачених грошових коштів та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Кривий Ріг або Технологічний центр з обробки перевізних документів. Для проведення розрахунків і обліку сплачених грошових коштів залізниця відкриває для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду платника №7848688 коду вантажовідправника (вантажоодержувача) № 3437.

Відповідно до пункту 2.4. договору вантажовласник зобов'язується здійснювати безготівкову попередню оплату залізниці за перевезення вантажів та надані додаткові послуги, згідно діючих тарифів, з урахуванням корегуючих коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею, за послуги за вільними тарифами, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Залізниці: № 2001 у Дніпропетровській філії "Експрсс-Банк" м. Дніпропетровськ, МФО 306964, , або готівкою на станції. Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. У разі наявності заборгованості, пені, першочергово погашається заборгованість і пеня.

Згідно з п.3.1. договору розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень додаткових послуг на підставі діючих тарифів, з урахуванням корегуючих коефіцієнтів, оголошених укрзалізницею та послуг за вільними тарифами. Розмір плати за додаткові послуги, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за домовленістю сторін і зазначається в додатку до цього договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що у міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку вантажовласника, на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т.ін.

Відповідно до п.3.3. договору залізниця на вимогу вантажовласника, надає йому через станцію перелік проплачених і списаних сум грошових коштів.

Згідно пункту 4.1. договору залізниця і вантажовласник несуть відповідальність за невиконання плану перевезень, згідно із Статутом залізниць України .

Пунктом 4.3. договору встановлено, що у разі відсутності на особистому рахунку Вантажовласника коштів, необхідних для оплати перевезень та додаткових послуг, а також відмова від оплати наданих послуг, Залізниця припиняє приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг, згідно із статтею 62 Статуту залізниць України з одночасним віднесенням відповідальності на вантажовласника за невиконання плану перевезень (статті 106, 108 Статуту), затримку вагонів і контейнерів та зберігання вантажу. При наявності у вантажовласника заборгованості, залізниця вправі відповідно до статей 51 та 62 Статуту затримати видачу вантажу, що надійшов, взяти його під заставу і реалізувати для покриття заборгованості.

Відповідно до п.8.1. за цим договором залізниця надає вантажовласнику послуги на станціях ДП "Придніпровська залізниця", за умови наявності грошових коштів на його особовому рахунку .

Пунктом 8.2. договору зазначено, що у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезенням вантажів, розміри платежів, зборів, та порядок їх сплати і т.ін., сторони зобов'язані привести договорні умови у відповідність до таких нормативних актів, шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору.

Згідно з п.8.3. договору усі зміни й доповнення до цього договору оформляються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід'ємною частиною договору їх підписання .

Пунктом 8.4.встановлено, що договір укладено строком на один рік і вступає в дію з моменту підписання його обома сторонами. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір продовжує діяти до надходження такої пропозиції зі здійсненням всіх розрахунків за виконані залізничні перевезення та надані додаткові послуги.

З матеріалів справи вбачається що 05.05.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 14 до договору, в якій вирішили в преамбулі та в тексті договору (контракту) найменування Відкрите акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг у всіх відмінках замінити на Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг (т.1 а.с. 23).

20.01.2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 35/32 до договору в зв'язку з проведенням реєстрації ПАТ Укрзалізниця, яке згідно з Законом України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця: преамбулу договору викласти в наступній редакції: Регіональна філія Придніпровська залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця, (надалі по тексту - залізниця); пункт 2.4. в розділі обов'язки сторін викласти в такій редакції: 2.4. Здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок ЄТехПД регіональної філії Придніпровська залізниця за такими реквізитами: р/р 7468 у АТ Ощадбанк України, МФО 305482, (т.1 а.с. 24-25).

За накладними № 51873859, 51873834, 51873875, 51873867, 46201554, 46201562, 51849875, 51998311, 46232906, 46232880, 53187, 53186, 53188, 51945392, 46254538, 46269668, 35281807, 35281856, 35281849, 35281872, 35281757, 35281740, 35281781, 35281799, 35283258, 32198434, 32198442, 32198426, 322060005, 32204968, 32206179, 32206161, 53104, 53105, 53093, 41618174, 46189056, 46189403, 46188983, 46188884, 44082758, 46236717, 46156287, 41671116, 41671108, 41671165, 41671108, 41681230, 41681206, 41681172, 41681164, 41681180, 41681156, 41621160, 41621152, 41690645, 41690496, 41690652, 46264875, 41695651, 41695735, 41695669, 41684143, 41684135, 41694340, 41694407, 41694332, 41694324, 41694357, 41683392, 41688052, 41688045, 41688060, 41693342, 41693110, 41693102, 41693086, 41693128,41693094,41694985 залізницею було прийнято до перевезення кокс доменний, дріб'язок коксовий, кокс і полу кокс із камяного вугілля, вапняк для флюсування, вагони залізничні, порожні власні вагони, запасні частини для залізничного транспорту, обкотиші залізорудні, на адресу одержувача - Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (т.1 а.с.30-165).

Згідно вище зазначених накладних станція та залізниця призначення Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці.

Згідно з наказом № 279 від 15.02.2016р. о 05 год. 45 хв. були затримані вагони (№№ голова 65229049 хвіст 60809175 у кількості 58 вагонів індекс поїзда 4671-608-4670 з вантажем кокс № поїзда 3561) на станції Новоблочна Придніпровської залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т. 1 а.с. 26).

Згідно з наказом № 213 від 09.02.2016р. о 10 год. 19 хв. були затримані вагони (№№ голова 56469562 хвіст 52878329 у кількості 50 вагонів індекс поїзда 3300-120-4670 з вантажем флюси № поїзда 2104) на станції Красний Шахтар залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т. 1 а.с. 58).

Згідно з наказом № 190 від 06.02.2016р. о 14 год. 00 хв. були затримані вагони (№№ голова 52852548 хвіст 59622381 у кількості 51 вагон індекс поїзда 3300-787-4670 з вантажем вапняк для флюсовання № поїзда 2118) на станції Кудашівка Придніпровської залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т.1 а.с. 89).

Згідно з наказом № 261 від 14.02.2016р. о 15 год. 15 хв. були затримані вагони (№№ голова 62479985 хвіст 63881809 у кількості 58 вагонів індекс поїзда 4671-581-4670 на своїх осях № поїзда 3562) на станції Мудрьона Придніпровської залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т.1 а.с. 94).

Згідно з наказом № 252 від 14.02.2016р. о 01 год. 25 хв. були затримані вагони (№№ голова 59137596 хвіст 58842048 у кількості 54 вагони індекс поїзда 4573-064-4670 з вантажем окатиші залізорудні № поїзда 3524) на станції Жовті Води 1 Придніпровської залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т.1 а.с. 131).

Згідно з наказом № 280 від 15.02.2016р. о 14 год. 00 хв. були затримані вагони (№№ голова 61210753 хвіст 54733993 у кількості 56 вагонів індекс поїзда 4671-610-4670 на своїх осях № поїзда 3502) на станції Приворот Придніпровської залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_3 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т. 1 а.с. 139).

Станціями затримки вагонів Новоблочна, Красний Шахтар, Кудашівка, Мудрьона, Приворот, Жовті Води 1 було складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 24 від 15.02.2016р.(т. 1 а.с. 28), № 12 від 09.02.2016р. (т. 1 а.с. 60), № 5 від 06.02.2016р.( т. 1 а.с. 91), № 9 від 14.02.2016р. (т. 1 а.с. 96), № 11 від 14.02.2016р. (т. 1 а.с. 133), № 1 від 15.02.2016р. (т. 1 а.с. 141).

Також було складено акти загальної форми ГУ-23 № 24 від 15.02.2016р. (т. 1 а.с. 27), № 12 від 09.02.2016р. (т. 1 а.с. 59), № 5 від 06.02.2016р. (т. 1 а.с. 90), № 232 від 14.02.2016р. (т. 1 а.с. 95), № б/н від 14.02.2016р. (т. 1 а.с. 132), № 1 від 15.02.2016р. (т. 1 а.с. 140).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3562 (акт форми ГУ-23а № 24 від 15.02.2016р.) отримане відповідачем 15.02.2016р. о 08:10 год. (т. 1 а.с. 29).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 2104 (акт форми ГУ-23а № 12 від 09.02.2016р.) отримане відповідачем 09.02.2016р. о 10:40 год. (т. 1 а.с. 61).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 2118 (акт форми ГУ-23а від 06.02.2016р.) отримане відповідачем 06.02.2016р. о 15:20 год. (т. 1 а.с. 92).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3562 (акт форми ГУ-23а від 14.02.2016р.) отримане відповідачем 14.02.2016р. о 15:50 год. (т. 1 а.с. 97).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3524 (акт форми ГУ-23а від 14.02.2016р.) отримане відповідачем 14.02.2016р. о 02:10 год. (т. 1 а.с. 134).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3502 (акт форми ГУ-23а № 1 від 15.02.2016р.) отримане відповідачем 15.02.2016р. о 14:40 год. (т. 1 а.с. 142).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 24 від 15.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3562 15.02.2016р. о 05 год. 40 хв. відправлені поїздом № 3620 - 16.02.2016р. о 19 год. 50 хв. (т. 1 а.с. 28).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 12 від 09.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 2104 09.02.2016р. о 02 год. 06 хв. відправлені поїздом № 2103 - 16.02.2016р. о 12 год. 15 хв. (т. 1 а.с. 60).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 5 від 06.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 2118 о 13 год. 34 хв. відправлені поїздом № 2117 - 08.02.2016р. о 00 год. 30 хв. ( т. 1 а.с. 91).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 9 від 14.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3562 14.02.2016р. о 12 год. 10 хв. відправлені поїздом № 3561 - 16.02.2016р. о 04 год. 00 хв. (т. 1 а.с. 96).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 11 від 14.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3524 14.02.2016р. о 00 год. 30 хв. відправлені поїздом № 3523 - 17.02.2016р. о 16 год. 20 хв. ( т. 1 а.с. 133).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 1 від 15.02.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3502 15.02.2016р. о 07 год. 48 хв. відправлені поїздом № 3501 - 19.02.2016р. о 01 год. 00 хв. (т. 1 а.с. 141).

На станції Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці складені акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника стосовно зайнятості колій призначення вагонами у період, який охоплює період з моменту прибуття спірних вагонів на станцію підходу і до закінчення їх затримки.

Станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акти загальної форми, відповідно до яких диспетчер по вагонам магістрального транспорту на підпис актів загальної форми не зявився.

На підставі актів форми ГУ-23а та ГУ-23 станцією Кривий-Ріг-Головний за накопичувальними картками № 17029079 від 17.02.2016 року, № 17029080 від 17.02.2016 року, № 17029081 від 17.02.2016 року, № 17029082 від 17.02.2016 року, № 17029084 від 19.02.2016 року, № 17029085 від 19.02.2016 року було розраховано збір за зберігання вантажу у розмірі 263 748,48 грн., який позивач просить стягнути з відповідача.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. N457 залізниця зобовязана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно п.п. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України від 31.08.2005р. № 5076. приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (ТРА станції).

Відповідно до п. 16.4-Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411, черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути вільними. Визначеної Договором домовленості між залізницею та ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про незайнятість всіх або певних колій також не існує.

Отже, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т.ч. поїздів відповідача.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Даний висновок збігається з правовою позицією ВГСУ, викладеною в Листі ВГСУ від 12.06.2014р. № 0701- 11/96/715/14, що кореспондується з постановами ВГСУ по справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, 904/3583/14.

Визначаючи правову позицію щодо зайнятості колій на станції призначення з причин, які залежать від вантажоодержувача, через які залізниця не мала можливості доставити вагони на станцію призначення та затримала їх на підходах, Вищий господарський суд України у вищезгаданому Листі зазначає, що у відповідних питаннях господарським судам слід керуватися п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, за яким у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми ГУ- 23, який підписується представниками станції і вантажовласника.

Відповідно до матеріалів справи Позивач не мав можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на його коліях вагонів, що прибули на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" раніше та своєчасно не забиралися Комбінатом на свою підїзну колію. Дані факти засвідчено в складених на станції призначення Кривий-Ріг-Головний актах загальної форми ГУ-23 №№630, які відповідальними працівниками ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" підписано без заперечень (т. 1 а.с. 166-227).

Дані акти доводять вину саме вантажовласника в затримці спірних вагонів по наказам:

- № 279 від 15.02.2016р. за період з 05 год. 46 хв. 15.02.2016 року по 17 год. 43 хв. 16.02.2016 року;

- № 213 від 09.02.2016р. за період з 10 год. 19 хв. 09.02.2016р. по 11 год. 15 хв. 16.02.2016 року;

- № 190 від 06.02.2016р. за період з 14 год. 00 хв. 06.02.2016 року по 23 год. 30 хв. 07.02.2016 року;

- № 261 від 14.02.2016р. за період з 15 год. 15 хв. 14.02.2016 року по 3 год. 40 хв. 16.02.2016 року;

- № 252 від 14.02.2016р. за період 01 год. 25 хв. 14.02.2016 року по 15. Год. 35 хв. 17.02.2016 року;

- № 280 від 15.02.2016р. за період з 14 год. 00 хв. 15.02.2016 року по 0 год. 15 хв. 19.02.2016 року.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під'їзну колію відповідача вагони. Відповідні записи-повідомлення відображено в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2.

У звязку з тим, що ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" несвоєчасно вивільняв колії станції Кривий Ріг-Головний від вантажу який прибув на його адресу, що спричинило ситуацію, з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобовязання за договором на перевезення по накладним та довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" була знижена пропускна спроможність для перевезення інших поїздів.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно до Листа ВГСУ від 12.06.2014р. № 0701-11/96/715/14 вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передаванні на підїзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на ставці призначення більше нормативного часу і не забиралися на підїзну колію.

Відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини у затримці вагонів. Викладені у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальних картках заперечення не підпадають під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Письмові заперечення представників Комбінату, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальних карток, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв'язком відповідно до умов договору або іншим чином щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони та доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника скаржник зі свого боку не надав.

В обґрунтування позиції щодо готовності забрати вагони зі станції призначення на свої під'їзні колії відповідач вказує суду на наявність вільних колій на станції Кривий Ріг-Головний на момент видачі наказів. Але, навіть за умов наявності вільних під'їзних колій на станції Кривий Ріг-Головний, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

При цьому, зайнятість приймально-відправних колій по станції Кривий Ріг-Головний, згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції, з урахуванням підводу під навантаження вагонів, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій на станції.

Такі вимоги підтверджені п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997р. за № 50/1854, де чітко вказано, що черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів. До того ж, в п. 14.2.1 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи не залізницях України ЦЦ-0058, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку від 31.08.2005р. № 507 зазначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії.

Вищевикладене спростовує доводи відповідачаа про неправомірність затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення Терни.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що а ні в договорі, а ні в іншому жодному правовому чи нормативному акті не зазначено зобовязання залізниці займати всі колії станції призначення. Залізниця обслуговує не тільки Відповідача, а й його контрагентів для чого необхідні вільні колії. Якщо хоча б одна колія на станції призначення зайнята з вини Відповідача, що засвідчено актами загальної форми ГУ-23 та визнано самим Відповідачем у відзиві на позовну заяву, то вже це вказує на порушення з його боку зобовязань, передбачених ст. 46 Статуту залізниць України та п. 5 вищезазначеного Договору і дає підставу для затримання позивачем вагонів на станціях підходу.

Викладеним спростовуються доводи відповідача про готовність відповідача прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - субєктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів , що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин , що залежать від вантажоодержувача, власника підїзної колії. За час затримки на коліях залізниць вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. N644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

П.4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією затримки. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислюваль-ного центру залізниці та на станцію призначення.

П.10 розділу ІІІ Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

П.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Спірний збір за зберігання вантажу залізницею було розраховано відповідно до вищенаведених норм Правил користування вагонами та контейнерах Правил зберігання вантажу, на підставі п.п.2.1 п. 2 Розділу III Тарифного керівництва № 1, ставок плати за користування, наведеними в Розділі V Тарифного керівництва № 1, керуючись правилами пунктів 5.2, 5.4 Розділу II Тарифного керівництва № 1 при округленні сум платежів, з урахуванням коригуючого коефіцієнту згідно Наказу Мінінфраструктури № 13 від 26.01.2015 року.

Детальний розрахунок спірної суми за кожною накопичувальною карткою нормативним обґрунтуванням наведено в поясненні по справі.

Отже, збір за зберігання позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства. При перевірці колегією суддів правильності здійсненого залізницею розрахунку порушень не встановлено.

Доказів сплати нарахованої позивачем плати за зберігання вантажу у розмірі 263 748,48 грн. відповідачем не надано, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просив суд застосувати до відносин строк позовної давності.

Позовну давність було застосовано господарським судом за заявою відповідача, де він послався на ст. 137 Статуту залізниць України, у якій зазначено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Подіями, які стали підставою для подання позову є неприйняття вагонів вантажовласником 06, 09, 14, 15 лютого 2016 року, про що складено акти загальної форми ГУ-23 № 5 від 06.02.2016р., № 12 від 09.02.2016р., № 232 від 14.02.2016р., № б/н від 14.02.2016р., № 1 від 15.02.2016р., № 24 від 15.02.2016р.

Таким чином, на думку господарського суду, шестимісячний строк позовної давності закінчився відповідно 06.08.2016р. (акт ГУ-23 № 5 від 06.02.2016р.), 09.08.2016 р. (акт ГУ-23 № 12 від 09.02.2016р.), 14.08.2016 р. (акти ГУ-23 № 232 від 14.02.2016р., № б/н від 14.02.2016р.), 15.08.2016р. (акти ГУ-23 № 1 від 15.02.2016р., № 24 від 15.02.2016р.), у звязку з чим позов подано з пропуском встановленого строку, тому у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

В той же час, колегія суддів не погоджується з даним висновком господарського суду з огляду на наступне.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України). Загальні та скорочені строки позовної давності встановлені у статтях 257 та 258 Цивільного кодексу України.

Однак, частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, норми якого у регулюванні майнових відносин суб'єктів господарювання є спеціальними щодо норм Цивільного кодексу України. Це стосується і положень про позовну давність.

Так, частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Винятки з правила, встановленого частиною першою цієї статті можуть бути встановлені законом.

З викладеного вбачається, що вказаною правовою нормою по-іншому, ніж Статутом залізниць України, розраховується початок перебігу строку позовної давності - від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права, в той час, як за Статутом - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Частиною п'ятою статті 307 ГК України, яка кореспондується із частиною четвертою статті 909, частиною першою статті 920 Цивільного кодексу України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто стаття 315 ГК України і статті 134, 136, 137 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень.

Статут залізниць України було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457, і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2002 року № 1973.

ГК України, який за своєю правовою природою є законом України, був прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року за № 436-IV і набув чинності з 1 січня 2004 року. Крім того, у прикінцевих положеннях ГК України законодавець зобов'язав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акти (в т.ч. і Статут залізниць України, оскільки він суперечить ГК України) у відповідність до норм ГК України, а тоді вже застосовувати ці норми поряд з нормами ГК України, що Кабінетом Міністрів України зроблено не було.

Отже, Статут залізниць України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, не є законом, тому встановлювати порядок обчислення порядку перебігу позовної давності, відмінний від того, що встановлений Цивільним кодексом України, не може.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 19.04.2012 року у справі № 10-26/166-10-4300 та постанові Вищого господарського суду України від 05.06.2014 року у справі № 916/2301/13.

Таким чином, день складання актів загальної форми не може вважатись днем, коли особа довідалась про порушення свого права, у розумінні ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, оскільки сам по собі акт загальної форми, складений позивачем, жодним чином його право не порушує. Актами загальної (форми ГУ-23) лише зафіксовані певні обставини справи, а саме - початок і кінець затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача.

Спір, що був розглянутий господарським судом, є майновим. Майнове право позивача на отримання плати за надані послуги зі зберігання вантажу було порушено тільки після того, як представник відповідача підписала із зауваженням накопичувальні картки (форми ФДУ-92) № 17029079, № 17029080, № 17029081, № 17029082 від 17.02.2016 р„ № 19029084, № 19029085 від 19.02.2016 р., до яких було включено спірні суми. І тільки на підставі накопичувальних карток було визначено ціну позову, оскільки в актах загальної форми немає жодних розрахунків.

Саме у звязку з наявністю у накопичувальних картках зауважень відповідача позивач був позбавлений права на безспірне списання нарахованих сум з особового рахунку комбінату, тобто було порушено його право на одержання ним належних йому платежів. Відповідно, 17.02.2016 р. і є днем, з яким пов'язано перебіг позовної давності у даному спорі.

У частині 1 ст. 253 Цивільного кодексу України зазначено, що, перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк, що, визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяцю строку.

Накопичувальні картки були складені і підписані відповідачем із зауваженням 17.02.2016 року та 19.02.2016 р.

Отже, перебіг позовної давності у справі для сум, включених до накопичувальних карток від 17.02.2016 р., починається з 18.02.2016 р. і закінчується 17.08.2016 р., а для сум, включених до накопичувальних карток від 19.02.2016 р., починається 20.02.2016 р. і закінчується 19.08.2016 р.

В оскаржуваному рішенні господарський суд зазначив, що позовна заява була подана позивачем до суду 19.08.2016 р., про що свідчить відбиток штемпеля канцелярій господарського суду в правому нижньому куті першої сторінки позовної заяви.

Однак, це твердження суду не відповідає дійсності, оскільки позовну заяву та додані до неї матеріали позивачем було направлено до суду поштою 16.08.2016 року, що підтверджено поштовим чеком № 358, виданим поштовим відділенням № 55 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відправнику, відповідно до якого позов було відправлено до господарського суду 16.08.2016 р., а отримано адресатом (за даними, розміщеними на офіційному веб-сайті Укрпошти 18.08.2016р (т. 2 а.с. 190, 191).

Вищезазначене не оспорює й сам відповідач, зазначаючи у відзиві на апеляційну скаргу, що позивач звернувся до суду з позовною заявою саме 16.08.2016 року.

Даний факт також підтверджується поштовою квитанцією № 030 та описом вкладення у цінний лист від. 16.08.2016 року, відповідно до яких копію позовної заяви з додатками саме 16.08.2016 року позивачем відправлено на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (т. 1 а.с. 17, 18).

За таких обставин відповідно до частини пятої статті 315 ГК України строк позовної давності в даній справі не був пропущений позивачем, оскільки початок перебігу строку позовної давності розпочався від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права, а саме від дня, коли представник відповідача підписав із зауваженням накопичувальні картки , до яких було включено спірні суми.

Отже, господарським судом вірно встановлено порушення майнового права позивача, але у задоволенні позову помилково відмовлено.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм матеріального права і невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Слід прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з чим з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3 956,23 гривень та апеляційної скарги в сумі 4 351,85 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 року у справі № 904/7033/16 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1 (Орджонікідзе, 1), ідентифікаційний код 24432974) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Д.Яворницького, будинок 108, ідентифікаційний код 40081237) 263 748,48 гривень збору за зберігання вантажу, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3 956,23 гривень та апеляційної скарги в сумі 4 351,85 грн.

Видачу наказу з урахуванням необхідних реквізитів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 23.12.2016 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.А. Сизько