РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016Справа №910/20915/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"ОНТЕКС УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний

консалтінг центр-3"

про стягнення 2 525 209,38 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Біда К.М. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНТЕКС УКРАЇНА" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр-3" про стягнення 2 525 209,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 006/Д2305 від 23.05.16 р.

Ухвалою від 16.11.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.11.2016 р.

15.11.216 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

29.11.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення провадження по справі.

29.11.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 29.11.16р. розгляд справи відкладено на 13.12.16р.

Повноважні представники відповідача в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Господарського суду міста Києва у справі № 910/20915/16 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в позовній заяві, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, а саме, що участь, в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

В судовому засіданні 13.12.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2016 року, між TOB "ОНТЕКС УКРАЇНА" та ТОВ «Логістичний консалтінг центр-3» був укладений Договір поставки № 006/Д2305 (далі - Договір).

За даним Договором постачальник ( ТОВ «ОНТЕКС УКРАЇНА» зобов'язується передати у власність Покупцеві (ТОВ «Логістичний консалтінг центр-3») товари (надалі - товар) згідно з заявками Покупця в асортименті та по цінам, вказаним в видаткових накладних, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору Покупець зобов'язаний сплачувати Постачальнику гроші за товар на умовах та в терміни, що передбачені Договором. Термін оплати починає відраховуватися з моменту підписання видаткової накладної Покупцем.

Оплата здійснюється наступним чином:

333333, 00 грн. оплачується протягом трьох днів з моменту підписання цієї угоди. Решта суми сплачується в термін тридцять календарних днів (30 днів) після здійснення кожної поставки.

Згідно з п.3.2. Договору , датою поставки вважається дата передачі Постачальником товару Покупцю. Розвантажувальні роботи здійснюється силами та засобами Покупця. Право власності на партію товару переходить Покупцю в момент отримання останнім товару. Моментом отримання товару вважається відмітка Покупця про отримання товару на видатковій накладній Постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідно до умов Договору та видаткових накладних, ТОВ "ОНТЕКС УКРАЇНА" передано, а відповідачем отримано Товар, на загальну суму 2 858 542, 38 грн. за період з 01 червня 2016 р. по 06 червня 2016 р.

Факт передачі Товару ТОВ "ОНТЕКС УКРАЇНА" та його отримання Відповідачем підтверджується наступними документами: видаткова накладна №313 від 01.06.2016 року, на суму 512 531,71 грн.; видаткова накладна №320 від 06.06.2016 року, на суму 528 023,81 грн.; видаткова накладна №321 від 06.06.20Іброку, на суму 538 178,11 грн.; видаткова накладна №322 від 06.06.2016 року, на суму 531 408, 58 грн.; видаткова накладна №323від 06.06.2016 року, на суму 530 139, 29 грн.; видаткова накладна №326 від 06.06.2016 року, на суму 199 278, 22грн; видаткова накладна №329 від 06.06.2016 року, на суму 18 982,66 грн.

Як стверджує позивач 01.06.2016 р. Покупець перерахував постачальникові грошові кошти в розмірі 333 333, 00 грн, в якості попередньої оплати за договором.

Ніяких інших оплат за даним договором від ТОВ «Логістичний консалтінг центр-3» на користь TOB «ОНТЕКС Україна» більше не надходило.

Доказів оплати суми у розмірі 2 525 209, 38 грн. суду не надано.

Таким чином, на час прийняття рішення по справі за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 2 525 209, 38 грн.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги, обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач жодних заперечень не надав, контррозрахунок суми позову не здійснив.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний консалтинг центр-3" (03179, м. Київ, про-т. Перемоги, буд. 148/1 н/п 257, ідентифікаційний код 40414550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Онтекс Україна" (04050, м. Київ, вул. М.Пимоненка, буд.13, корп. 7, літ.Ц ) заборгованість у сумі 2 525 209 грн. (два мільйони п'ятсот двадцять п'ять тисяч двісті дев'ять) грн. 38 коп. та 37 878 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 14 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.12.2016р.

Суддя І.О.Домнічева