КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Справа№ 925/1076/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі Вінницький О.В.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 2304 від 23.11.2016

від відповідача: ОСОБА_4 - підписант згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій

від третьої особи: ОСОБА_5

ОСОБА_6 - представник за довіреністю НВХ 733555 від 05.10.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2016

у справі № 925/1076/16 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсан»

третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про визнання недійсними всіх рішень позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсан», оформлених протоколами № 36 від 30.03.2016 та № 34 від 24.09.2015.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції заявник звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог (а.с. 69-70), в якій, окрім первісно заявлених вимог, просив суд:

- зобов'язати відповідача внести зміни до статуту відповідача в частині записів про частку позивача у статутному капіталі у розмірі 1 016 775 грн. та здійснити перерозподіл часток учасників відповідача.

Суд першої інстанції вказану заяву до розгляду не прийняв, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 22 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Подана відповідачем заява про уточнення позовних вимог за своєю правовою природою є заявою про збільшення розміру немайнових позовних вимог, право на збільшення яких чинним законодавством заявнику не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно не прийняв таку заяву до розгляду та розглянув вимоги, заявлені позивачем у позовній заяві.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.09.2016, повний текст якого складений 23.09.2016, у справі № 925/1076/16 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповідомлення позивача про скликання позачергових загальних зборів учасників відповідача 30 березня 2016 року та 24 вересня 2015 року, що унеможливило його явку на збори та прийняття участі у голосуванні з питань порядку денного, є безумовною підставою для скасування всіх рішень цих зборів, які порушують корпоративні права позивача як учасника відповідача на участь в управлінні товариством.

Також суд першої інстанції, визнавши доведеним факт відсутності позивача на загальних зборах 30.03.2016, зазначив про те, що при проведенні позачергових загальних зборів 30.03.2016 єдиний присутній на цих зборах учасник відповідача ОСОБА_5 не міг одночасно бути і головою і секретарем зборів, оскільки у статуті в редакції від 24.09.2015 року, яким він керувався при проведенні зборів 30.03.2016, у п. 12.11 вказано, що рішення загальних зборів оформляються протоколом, який підписує голова і секретар зборів, скріплюється печаткою товариства і не підлягає нотаріальному посвідченню.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_5 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2016 у справі № 925/1076/16 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що при вирішенні спору сторін по суті суд першої інстанції мав дослідити, чи вплинули порушення, допущені під час проведення та скликання загальних зборів, на прийняття ними відповідних рішень.

Ухвалою від 24.10.2016 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Агрикова О.В., Чорногуз М.Г. строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу ОСОБА_5 прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

16.11.2016 до канцелярії суду надійшла заява апелянта про забезпечення позову, у задоволенні якої судом відмовлено з підстав, які викладені в постанові.

Ухвалою суду від 14.12.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_5.

Щодо поданих сторонами та третьою особою під час апеляційного перегляду додаткових доказів, враховуючи складність спірних правовідносин, неучасть третьої особи у розгляді справи в суді першої інстанції, а також те, що частину з документів сторонами подано на виконання вимог ухвали апеляційного суду, колегія суддів вважає за доцільне, для об'єктивного і правильного вирішення спору сторін, розглядати справу по суті з врахуванням всіх наявних в матеріалах справи доказів, в тому числі і наданих учасниками під час апеляційного перегляду справи.

Під час розгляду справи третя особа та її представник апеляційну скаргу підтримали, позивач та представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інсан» (далі Товариство) створене шляхом реорганізації Приватного підприємства «Гарант Інвест 2000», зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 8838 від 03.05.2001 і є єдиним правонаступником його прав і обов'язків, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія Статуту Товариства, затвердженого рішенням засновника № 19 від 01.12.2011 (а.с.10-14).

Згідно з п. 3.1 Статуту учасником Товариства на момент його створення є позивач, частина внеску в статутному капіталі складає 100 %.

З наявної в матеріалах справи копії виписки з банківського рахунку відповідача (а.с. 21) слідує, що 13.07.2013 позивачем як засновником внесено 1 995,00 грн., статутний капітал сплачено повністю.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 20 від 13.09.2013 (а.с. 22), ОСОБА_5 (далі третя особа) прийнято у Товариство в якості учасника Товариства, збільшено статутний капітал Товариства за рахунок його внеску в сумі 2 545,46 грн. та сформовано статутний (складений) капітал Товариства у загальному розмірі 4 545,46 грн., який розподілено у відповідності до внесених учасниками часток.

З наявної в матеріалах справи копії виписки з банківського рахунку відповідача (а.с. 23) слідує, що третьою особою 14.04.2014 у статутний фонд Товариства внесено кошти в розмірі 2 545,46 грн.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 22 від 13.03.2015 (а.с. 26), ОСОБА_5 надано право підпису від імені Товариства без довіреності, з огляду на що вирішено внести відповідні відомості до державного реєстру.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 28 від 18.03.2015 (а.с. 26), збільшено, за рахунок додаткових вкладів учасників Товариства, статутний капітал Товариства до загального розміру 2 122 488 грн., розподілено статутний капітал Товариства між його учасниками на такі частки: третя особа - 52% (1 103 673 грн.), позивач - 48% (1 018 775), підписано та затверджено статут у новій редакції.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 28-1 від 18.03.2015 (а.с. 27), погоджено внесення позивачем до статутного капіталу майнового внеску у вигляді нежилого приміщення, а саме вбудовано-прибудованого приміщення магазину № 3 (приміщення з №3-1 по № 3-6), розміщеного на 1-ому поверсі, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 107,60 кв.м. та оцінено його у 1 014 775 грн., передачу майного внеску вирішено оформити за актом приймання-передавання.

01.04.2015 підписано відповідний акт актом приймання-передавання від (а.с. 28), а в подальшому Товариство отримало свідоцтво про право власності на вбудовано-прибудовані приміщення магазину № 3 по АДРЕСА_1 (а.с. 29).

З матеріалів справи слідує, що третя особа своєї частки для збільшення статутного капіталу Товариства не внесла.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 32 від 26.08.2015 (а.с. 30), позивача з 26.08.2015 звільнено з посади керівника Товариства та його ж з 27.08.2015 призначено виконуючим обов'язки керівника Товариства, до обрання керівника на постійній основі, надавши йому право підпису від імені Товариства без довіреності.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 34 від 24.09.2015 (а.с. 31-32) (далі Протокол № 34), вирішено:

- оголосити про зменшення статутного капіталу Товариства до загального розміру в 10 000 гривень. Провести розподіл статутного (складеного) капіталу Товариства між його учасниками, як в процентному, так і в грошовому виразі наступним чином:

1. третя особа - сума внеску 8 000 гривень, відсоток частки у статутному капіталі 80 %;

2. позивач - сума внеску 2 000 гривень, відсоток частки у статутному капіталі 20%;

- внести до статуту Товариства зміни у відповідності до прийнятого рішення та затвердити статут Товариства;

- повідомити кредиторів Товариства про зменшення статутного капіталу товариства у встановленому законом порядку;

- оформити та подати до органів держреєстрації даний протокол загальних зборів та нову редакцію статуту Товариства для реєстрації відповідних змін в установленому порядку.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом № 36 від 30.03.2016 (а.с. 38) (далі Протокол № 36):

- призначено з 31.03.2016 третю особу директором Товариства, а позивача звільнено від виконання обов'язків керівника Товариства у зв'язку з призначенням директора Товариства на постійній основі;

- вирішено оформити та подати до органів державної реєстрації даний протокол загальних зборів учасників для реєстрації відповідних змін в установленому законом порядку, призначено особою відповідального за їх подання до органів державної реєстрації виконавчого директора товариства ОСОБА_4.

Зі змісту Протоколу № 34 та Протоколу № 36 слідує, що на зборах були присутні всі учасники Товариства, тобто особи, які володіють 100% голосів, у томі числі і позивач.

Вказані протоколи підписані третьою особою як Головою зборів та позивачем як Секретарем зборів.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що про скликанні спірних зборів його не було повідомлено з боку відповідача взагалі, що перешкодило позивачу прийняти участь у позачергових загальних зборах, а це є безспірним порушенням корпоративних прав позивача на участь в управлінні Товариством.

Крім того, позивач зауважив на тому, що рішення загальних зборів, оформлене Протоколом № 34, порушує права позивача, оскільки розмір належної йому частки у статутному капіталі Товариства було спотворено, що, в свою чергу, позбавило позивача часткою у статутному капіталі Товариства бути рівними у прийнятті рішень на загальних зборах учасників Товариства та отримати прибуток відповідно до внесеного позивачем вкладу.

Так, позивач зазначив про те, що до прийняття рішень про збільшення статутного капіталу Товариства його частка у статутному капіталі Товариства була 44%, з прийняттям відповідного рішення стала 48%, проте в подальшому, незважаючи на виконання ним вимог щодо внесення збільшення та невиконання такої вимоги другим учасником, з прийняттям рішення загальних зборів, оформленого Протоколом № 34, фактично частка позивача у статутному капіталі стала 20 %.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповідомлення позивача про скликання позачергових загальних зборів учасників відповідача 30 березня 2016 року та 24 вересня 2015 року, що унеможливило його явку на збори та прийняття участі у голосуванні з питань порядку денного, є безумовною підставою для скасування всіх рішень цих зборів, які порушують корпоративні права позивача як учасника відповідача на участь в управлінні товариством.

Також суд першої інстанції, визнавши доведеним факт відсутності позивача на загальних зборах 30.03.2016, зазначив про те, що при проведенні позачергових загальних зборів 30.03.2016 єдиний присутній на цих зборах учасник відповідача ОСОБА_5 не міг одночасно бути і головою і секретарем зборів, оскільки у статуті в редакції від 24.09.2015 року, яким він керувався при проведенні зборів 30.03.2016, у п. 12.11 вказано, що рішення загальних зборів оформляються протоколом, який підписує голова і секретар зборів, скріплюється печаткою товариства і не підлягає нотаріальному посвідченню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Враховуючи обставини, на які позивач посилається як на підставу для задоволення позовних вимог, для вирішення спору по суті необхідно встановити, чи були дотримані порядок скликання загальних зборів і чи був позивач присутній 24.09.2015 та 30.03.2016 на загальних зборах відповідача.

Частиною 1 ст. 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з ч. 1 ст. 87 ЦК України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

За своєю організаційно-правовою формою відповідач відноситься до товариств.

Згідно з ч. 2 ст. 87 ЦК України установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 88 ЦК України у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

Згідно ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи, до яких відносяться загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідно до приписів діючого законодавства, юридична особа здійснює діяльність через свої органи, компетенція, порядок створення, функціонування яких визначається установчими документами юридичної особи, тобто, в даному випадку, компетенція органів управління відповідача визначається Статутом Товариства.

Відповідно до ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 145 ЦК України визначено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, в тому числі, і внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу.

Зазначене також встановлено ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» (далі Закон) та п. 10.6 Статуту Товариства, який був затверджений загальними зборами учасників Товариства, протокол № 33 від 01.09.2015 і діяв на дату проведення загальних зборів учасників Товариства 24.09.2015, рішення яких оформлені Протоколом № 34 - примітка суду).

Пунктом 10.1 Статуту Товариства, який діяв станом на 24.09.2015, встановлено, що вищим органом управління Товариством є збори учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону (в редакції, яка діяла станом на 24.09.2015) загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Пунктом 10.2 вказаного Статуту в редакції, яка діяла станом на 24.09.2015, встановлено, що Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (їх довірені особи) , що володіють в сукупності не менш, ніж 75% загальної кількості голосів, в той час як згідно з п. 10.8 Статуту - з питання щодо визначення розміру статутного капіталу рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють в сукупності не менш ніж 75% загальної кількості голосів.

Аналогічні положенні містяться і в Статуті Товариства в редакції, яка діяла станом на 30.03.2016 (дата проведення загальних зборів учасників Товариства, рішення яких оформлені Протоколом № 36 - примітка суду) (п.п. 12.2, 12.7, 12.10).

Водночас з матеріалів справи слідує, що позивач не був і не міг бути присутнім на загальних зборах 24.09.2015 (Протокол № 34) та 30.03.2016 (Протокол № 36), які проводилися у м. Черкаси), оскільки:

- з 23 по 25 вересня 2015 року він перебував у м. Києві, з якого трансфером прибув до м. Харків для участі у розширеному засіданні Антикризової ради громадських організацій України та Правління УСПП, що підтверджується наявним в матеріалах справи копіями посвідчення про відрядження та листа Українського союзу промисловців та підприємців (а.с. 49-50);

- з 28 березня 2016 року по 02 липня 2016 року позивач перебував у Канаді, що підтверджується відмітками із закордонного паспорта позивача та даними зворотного посадочного квитка на літак і відомостей про його замовлення (а.с. 51-54).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в день проведення позачергових загальних зборів Товариства 24.09.2015 та 30.03.2016 у м. Черкаси позивач фізично не міг бути присутнім на цих зборах.

При цьому також слід врахувати, що частина 2 ст. 60 Закону встановлює, що учасники зборів, які беруть участь у зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів.

Доказів на підтвердження проведення реєстрації учасників як зборів 24.09.2015, так і зборів 30.03.2016 жодним з учасників судового процесу суду не надано.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає не доведеним факт присутності позивача 24.09.2015 та 30.03.2016 на загальних зборах учасників Товариства, а відтак, враховуючи, що частка позивача у статутному капіталі Товариства станом на дату проведення перших з оспорюваних загальних зборів становила 48 %, відповідно до приписів ст. 60 Закону, такі загальні збори не є повноважними.

Частиною 1 пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 роз'яснено, що при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Водночас частиною 2 п. 18 вказаної Постанови встановлено, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є, серед іншого, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства).

Аналогічні положення містяться й в п. 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» № 4 від 25.02.2016.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується наявність безумовної підстави для визнання недійсними рішень загальних зборів, оформлених Протоколом № 34 та Протоколом № 36, а відтак, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до вимог закону задовольнив вказані позовні вимоги.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити на тому, що:

- підставою для визнання недійсними оспорюваних рішень є саме прийняття загальними зборами таких рішень за відсутності кворуму для проведення загальних зборів та, відповідно, кворуму для прийняття рішень, а не порушення порядку повідомлення позивача про скликання спірних загальних зборів;

- чинне законодавство не пов'язує дійсність або недійсність рішень загальних зборів із фактом наступного ймовірного підписання їх учасником, або виконання таких рішень юридичної особою та, відповідно, не надає суду підстав для відмови у позові у таких випадках;

- предметом розгляду у цій справі є виключно вимоги про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколами № 36 від 30.03.2016 та № 34 від 24.09.2015, з підстав їх невідповідності положенням діючого законодавства, в той час як добросовісність та/або недобросовісність реалізації позивачем та третьою особою своїх корпоративних прав, а також створення та/або не створення перешкод один для одного в реалізації таких прав не є предметом розгляду цього спору.

З огляду на підстави задоволення позовних вимог, всі посилання учасників на вказані обставини та докази, якими вони їх підтверджують, в силу ст. 34 ГПК України колегією суддів до уваги не приймаються та не досліджуються, оскільки встановлення таких обставин не вплине на вирішення спору сторін по суті.

Щодо посилань третьої особи на те, що судом першої інстанції порушено його права, а саме не залучено його до участі у справі, слід зазначити таке.

У частині 5 пункту 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 зазначено, що з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в разі незалучення ним до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо це не призвело до прийняття неправильного рішення.

Колегія суддів погоджується з апелянтом щодо того, що рішення суду у цій справі в будь-якому випадку вплине на його права та обов'язки, а відтак, він мав бути залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, проте незалучення судом першої інстанції зазначеної особи до участі у справі, з огляду на приписи ч. 5 п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 та на те, що спір сторін судом першої інстанції по суті розглянутий вірно, не є підставою для скасування оспорюваного рішення.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2016 у справі № 925/1076/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної скарги, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються на ОСОБА_5.

Враховуючи відмову у задоволенні апеляційної скарги та те, що третьою особою не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, подана третьою особою в судовому засіданні 16.11.2016 заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, а саме, заборонити державному реєстратору Відділу реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності виконкому Черкаської міської ради, іншими посадовими особами управління з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вносити будь-які зміни до реєстраційної справи та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача: 1. які пов'язані зі зміною учасників відповідача та їх часток; 2. щодо керівника відповідача; 3. стосовно установчих документів відповідача, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2016 у справі № 925/1076/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.09.2016 у справі № 925/1076/16 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/1076/16.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова