ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Справа № 910/3827/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
прокуратуриПопенко О.С. - прокурор Генеральної прокуратури України
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області
на постановувід 14.09.2016 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/3827/16 господарського суду м. Києва
за позовомКоцюбинської селищної ради Київської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Буд"
провизнання недійсним договору
В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року Коцюбинська селищна рада Київської області звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ "Край-Буд" про визнання недійсним договору № 192 від 20.12.2012 р. на розроблення проектної документації на об'єкті будівництва "Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала № 8-38 в смт Коцюбинське Київської області" та акта здачі-приймання виконаних робіт, підписаного сторонами 24.12.2012 р., посилаючись на приписи статті 215 Цивільного кодексу України, статті 207 Господарського кодексу України та норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивач зазначав, що договір № 192 не був спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, отже є всі підстави вважати його недійсним, а акт здачі-приймання виконаних робіт № 4 від 24.12.2012 р. таким, що складений безпідставно.

Позивач також вказував на те, що роботи, які виконувались з реконструкції каналізаційних мереж, розпочалися 26.11.2012 р., а закінчились 18.12.2012 р., тобто за 2 дні до підписання договору № 192 від 20.12.2012 р. було закінчено реконструкцію, що свідчить про те, що за спірним договором жодних робіт не виконувалось.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Край-Буд" просило відмовити у її задоволенні вказуючи на те, що відповідачем були в повному обсязі виконані зобов'язання за спірним договором, які, в свою чергу, були прийняті позивачем без будь-яких претензій та зауважень, що підтверджується, зокрема, оскаржуваним актом здачі-приймання виконаних робіт, підписаним уповноваженими особами та скріпленим печатками сторін.

04.04.2016 р. до господарського суду м. Києва також надійшла заява ТОВ "Край-Буд" про застосування строків позовної давності, в якій відповідач вказував на те, що спірний договір між сторонами укладений 20.12.2012 р., отже загальний трирічний строк позовної давності сплив 19.12.2015 р., а позовна заява подана 03.03.2016 р. (том 1 а.с. 48-49).

Рішенням господарського суду м. Києва від 07.04.2016 р. (суддя Пригунова А.Б.) у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, встановивши обставини щодо виконання відповідачем зобов'язань за спірним договором та прийняття робіт позивачем без зауважень і претензій.

За апеляційною скаргою Коцюбинської селищної ради Київської області Київський апеляційний господарський суд (судді: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л., Станік С.Р.), переглянувши рішення господарського суду м. Києва від 07.04.2016 р. в апеляційному порядку, постановою від 14.09.2016 р. залишив його без змін.

Суд апеляційної інстанції визнав правомірним висновок суду першої інстанції стосовно необґрунтованості та недоведеності позивачем своїх вимог, встановивши, обставини щодо укладення спірного договору з метою виконання робіт, що були виконані відповідачем та прийняті позивачем.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції зазначено, що в даному випадку, оскільки право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду не порушений, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову саме з підстав його необґрунтованості є правильним.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним акта здачі-приймання виконаних робіт, підписаного сторонами 24.12.2012 р., суд апеляційної інстанції зазначав, що вказаний акт не є правочином у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України, і обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в даному випадку є невірним, у зв'язку з чим вказана вимога задоволенню не підлягає.

Перший заступник прокурора Київської області подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Коцюбинської селищної ради Київської області про визнання недійсним договору, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням та неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права, вказуючи на залишення судами поза увагою, що між датою укладення спірного договору та підписанням акта задачі-приймання виконаних робіт пройшло всього чотири дні, в той час, як умовами спірного договору не передбачено, що його умови поширюються на правовідносини та зобов'язання, які виникли у сторін до моменту його укладення.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Край-Буд" просить залишити її без задоволення наголошуючи на здійсненні робіт за спірним договором, прийняття їх позивачем без зауважень та намагання не здійснювати оплату за ці роботи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні прокурора, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 20.12.2012 р. між Коцюбинською селищною радою (замовник) та ТОВ "Край-Буд" (виконавець) укладено договір № 192 на розроблення проектної документації по об'єкту будівництва "Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала, 8-38 в смт. Коцюбинське Київської області", відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов'язувався у 2012 році виконати геолого-розвідувальні роботи для розробки проектної документації, проектні роботи, отримання позитивного експертного звіту кошторисної частини робочого проекту в ДП "Укрдержбудекспертиза", а замовник - прийняти і оплатити попередньо зазначені роботи.

Згідно пункту 1.3 договору, приймання виконаних робіт проводиться згідно актів виконаних робіт.

Відповідно до пунктів 3.1, 5.1 договору загальна вартість робіт становить 39 727,45 грн. Строк виконання робіт - з моменту підписання договору до 31.12.2012.

Договір, відповідно до пункту 10.1 набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2012 р.

Сторонами вносили зміни до договору № 192 від 20.12.2012 р. згідно з додатковими угодами № 1 від 31.12.2012 р. та № 2 від 31.12.2013 щодо строку дії договору, встановивши, що договір дії до 31.12.2014 р.

Здійснюючи судовий розгляд справи судами також було встановлено, що 24.12.2012 року сторонами підписано акт здачі-приймання робіт за договором № 192 від 20.12.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога Коцюбинської селищної ради Київської області про визнання недійсним договору № 192 від 20.12.2012 р. та акта здачі-приймання виконаних робіт, підписаного сторонами 24.12.2012 р., з посиланням на приписи статті 215 Цивільного кодексу України, статті 207 Господарського кодексу України, з огляду на те, що договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, отже є всі підстави вважати його недійсним, а акт здачі-приймання виконаних робіт № 4 від 24.12.2012 р. таким, що складений безпідставно.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав та із застосуванням наслідків, передбачених законом.

За змістом статті 234 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним. Тобто вчинення фіктивного правочину характеризується тим, що сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені таким правочином та відсутністю його правової мети.

Статтею 628 вказаного Кодексу встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частиною 1 статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (стаття 846 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, оспорюваний договір № 192 від 20.12.2012 р. підписаний уповноваженими особами - Коцюбинської селищної ради та ТОВ "Край-Буд" та скріплений печатками юридичних осіб, тобто на момент укладення договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та бажали настання цивільних прав та обов'язків.

За приписами частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Судами встановлено, що акт здачі-приймання робіт № 4 за договором № 192 від 20.12.2012 р., підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб та містить посилання на те, що проектні роботи задовольняють умовам договору, технічним умовам, завданню на проектування та в належному порядку оформлені.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, твердження позивача, що визначені договором роботи взагалі не виконувались, а відтак і про безпідставність складання акта здачі-приймання виконаних робіт № 4 від 24.12.2012 р., спростовуються обставинами, встановленими постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 р. у справі № 911/4196/15, у якій вирішено стягнути з Коцюбинської селищної ради на користь ТОВ "Край-Буд" 39 727,45 грн. основного боргу за спірним договором № 192 від 20.12.2012 р.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт розроблення ТОВ "Край-Буд" проектної документації з об'єкта будівництва "Реконструкція каналізаційних мереж по вул. Бакала, 8-38 в смт. Коцюбинське Київської області", що є предметом оспорюваного договору № 192 від 20.12.2012 р., тобто його виконання та свідчить про те, що оспорюваний договір було укладено з метою виконання робіт, що були виконані відповідачем та прийняті позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок судів першої та апеляційної інстанції про недоведеність позивачем своїх вимог та спростування матеріалами справи доводів позивача про відсутність у сторін намірів щодо настання відповідних правових наслідків у зв'язку з укладенням договору № 192 від 20.12.2012, а відтак і недоведеність позивачем наявності порушеного права, за захистом якого він звернувся до суду, внаслідок чого судом апеляційної інстанції правомірно зазначено про відсутність підстав для застосування в даному випадку позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Інші доводи заявника викладені ним у касаційній скарзі, колегія вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Керуючись пунктом 1 статті 111-9, статтями 111-5, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 р. у справі № 910/3827/16 та рішення господарського суду м. Києва від 07.04.2016 р. залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий Т. Дроботова

Судді І. Алєєва

Л. Рогач