ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.12.2016 Справа № 905/1918/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1, м. Донецьк

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрайлінг, м. Донецьк

про стягнення 277942848,00 грн.

За участю представників:

від позивача (стягувача): не з'явились;

від відповідача (боржника): не з'явились;

від ВДВС: ОСОБА_2 - за довіреністю.

11.11.2016 на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1, м. Донецьк відповідно до якої банк просить скасувати рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 згідно повідомлення № 607/16 від 18.10.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження на виконання наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015; направити доданий до цієї скарги оригінал наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Виходячи зі змісту скарги, позивач стверджує про неправомірність дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.10.2016, оскільки виконавчий документ було направлено органу ДВС поштою 04.10.2016, тобто до набрання чинності 05.10.2016 Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016. Таким чином, за поясненнями позивача, в даному випадку державним виконавцем повинні вчинятися виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, який не передбачав сплату авансового внеску та повернення виконавчого документу без прийняття до виконання з вказаної ДВС підстави.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.11.2016 скарга прийнята до розгляду.

06.12.2016 через канцелярію суду та на електронну пошту від представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло клопотання, в якому ВДВС просить суд відкласти розгляд скарги, оскільки копія скарги та матеріалів виконавчого провадження до виконавчої служби не надійшли, в зв'язку із чим останній позбавлений можливості своєчасно надати відзив та висловити правову позицію. Суд задовольнив клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

13.12.2016 на електронну пошту суду та 20.12.2016 через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк надійшло клопотання №09/2297 від 13.12.2016 про розгляд скарги за відсутності скаржника. Суд задовольняє клопотання позивача.

Також 13.12.2016 на електронну пошту суду та 20.12.2016 через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк надійшли пояснення №09/2296 від 13.12.2016, в яких скаржник відмовився від вимог щодо вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження на виконання наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 та направлення оригіналу наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

22.12.2016 Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надано для долучення до матеріалів справи №905/1918/15 копію матеріалів виконавчого провадження №607/16. В судовому засіданні 22.12.2016 представник виконавчої служби проти задоволення скарги заперечував.

Представник відповідача (боржника) в судові засідання не зявився, пояснень по суті скарги не надав.

За змістом наявної інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 83049, м. Донецьк, вул. Куйбишева, буд. 68. Аналогічні данні зазначені в позовній заяві.

У відповідності до листа УДППЗ Укрпошта відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк, у звязку з чим ухвали суду були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 №01-06/2052/14, про що свідчить відповідні копії витягу з сайту. Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача (боржника) про день, місце та час судових засіданнь.

Розгляд скарги відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали скарги та надані документи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.09.2015 по справі №905/1918/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрайлінг про стягнення заборгованості у розмірі 277942848,00 грн, задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрайлінг, м. Донецьк (83049, м.Донецьк, вул. Куйбишева, буд. 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк (83015, Донецька обл., м.Донецьк, пр-т Ватутіна, 33-а, ) заборгованість за кредитом у розмірі 162000000,00 грн., поточну заборгованість за процентами у розмірі 3098250,00 грн., прострочену заборгованість за процентами у розмірі 52440750,00 грн.

13.10.2015 на виконання зазначеного рішення видано відповідні накази.

04.10.2016 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Південкомбанк направило через поштове відділення звязку «Укрпошта» на адресу виконавчої служби заяву № 09/1987 від 04.10.2016 про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/1918/15, долучивши до заяви оригінал судового наказу. Звертаючись з виконавчим документом для виконання, стягувач керувався нормами Закону України "Про виконавче провадження" в редакції закону від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами), яка діяла станом на 04.10.2016.

04.11.2016 на адресу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк надійшло повідомлення № 607/16 від 18.10.2016 від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. У повідомленні міститься посилання на п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII від 02.06.2016, відповідно до змісту якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Стягувач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Південкомбанк звернувся до суду зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на незаконність дій органу виконавчої служби.

Дослідивши матеріали скарги і матеріали виконавчого провадження в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Як передбачено ст.ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження, як спеціальний нормативний акт, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року набрав чинності 05.10.2016.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999, крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

В силу вимог ч.3 ст. 5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Крім того, пунктом 7 перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, за загальним правилом, новий акт законодавства застосовується до тих прав та обовязків, що виникли після набрання ним чинності.

Дані висновки містять рішення Конституційного суду України від 05.04.2001 №3-рп/2001 та від 09.02.1999 №1-рп/99.

Відповідно до ч. 4 ст. 51 ГПК України процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

У відповідності до ст. 255 Цивільного кодексу України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Здача докумкетів до установи зв'язку є юридично значимою дією та є пред'явленням наказу до виконання. Даний спосіб пред'явлення виконавчого документу не протиричить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно матеріалів справи заява № 09/1987 від 04.10.2016 разом з наказом по справі №905/1918/15 була направлена 04.10.2016 ПАТ Комерційний банк Південкомбанк через УДППЗ "Укрпошта" рекомендованим листом з повідомленням на адресу виконавчої служби, коли діяв Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 (зі змінами), відповідно до якого, сплата авансу не вимагалося, тому державним виконавцем помилково було застосовано положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 та повернуто виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 129 Конституції України одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено поняття обовязковість судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних відносин Рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", згідно якого Європейський суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України, пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною. Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.

За таких обставин, та враховуючи конституційний принцип доступності до правосуддя всіх осіб, застосовану у цій справі практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості ухилення адміністративних органів від виконання судових рішень, яка є обовязковою для національних судів згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховуючи справедливий баланс інтересів стягувача та боржника, а також принцип незворотності дії закону в часі суд приходить до висновку про задоволення вимог скаржника про визнання недійсним повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 607/16 від 18.10.2016 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Додатково суд зауважує, що в разі повторного пред'явлення оригіналу наказу №905/1918/15 від 13.10.2015 до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України датою такого пред'явлення, у зв'язку зі визнанням недійсним Повідомлення № 607/16 від 18.10.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, слід вважати 04.10.2016, та питання про прийняття наказу до виконання слід вирішувати згідно з положеннями законодавства, яке діяло станом на 04.10.2016.

Відповідно до пояснення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк №09/2296 від 13.12.2016, скаржник відмовився від скарги в частині вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження на виконання наказу №905/1918/15 від 13.10.2015 та направлення оригіналу наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

За приписами п.9.9 постанови №9 від 17.10.2012 Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК України тощо.

Згідно зі ст.78 та п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі підлягає припиненню при відмові позивача від позову та прийнятті цієї відмови господарським судом.

Вивчення матеріалів справи дає підстави стверджувати, що відмова позивача від скарги в частині вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження на виконання наказу №905/1918/15 від 13.10.2015 та направлення оригіналу наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не суперечить законодавству та не порушує права інших осіб, тому має бути прийнята судом.

До прийняття відмови позивача від позову господарським судом у відповідності з вимогами ст.78 Господарського процесуального кодексу України перевірено повноваження представника позивача на вчинення вказаних дій.

Таким чином, суд приймає відмову від частини вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк та припиняє провадження по скарзі в цій частині.

Клопотання Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк про поверення оригіналу наказу на адресу стягувача суд задольняє на підставі ст. 40 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999, керуючись ст.ст. 78, 86, п.4 ч.1 ст. 80, ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1, м.Донецьк на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Визнати недійсним повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 607/16 від 18.10.2016 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Прийняти відмову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк ОСОБА_1, м. Донецьк від скарги в частині вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження на виконання наказу №905/1918/15 від 13.10.2015 та направлення оригіналу наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Припинити провадження по скарзі в частині вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження на виконання наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 та направлення оригіналу наказу № 905/1918/15 від 13.10.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвала господарського суду набирає чинності в день її винесення судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду у порядку, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України через господарський суд Донецької області.

Додаток для Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк: оригінал наказу від № 905/1918/15 від 13.10.2015.

Суддя Г.Є. Курило