УХВАЛА

16.12.2016Справа № 910/10904/16
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

До Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш "

Приватного акціонерного товариства " Сервісколіямаш "

про стягнення солідарно заборгованості

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Астахов Р.М.. довіреність б/н від 09.12.2016

Від відповідача 1 не з?явився

Від відповідача 2 (заявника) не з?явився

Суть спору:

13.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16.

16.06.2016 суддя Лиськов М.О. прийняв до розгляду заяву Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16. та призначив її розгляд на 22.06.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/10904/16 від 22.06.2016 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш" та Приватного акціонерного товариства " Сервісколіямаш " про стягнення солідарно заборгованості - відмовлено. Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш" та Приватного акціонерного товариства" Сервісколіямаш " про стягнення солідарно заборгованості - залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/10904/16 від 09.08.2016 ухвала Господарського суду міста Києва залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/10904/16 від 26.10.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Розпорядженням № 04-23/2314 від 03.11.2016призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Ухвалою від 07.11.2016 суддя Мельник В.І. прийняв справу № 910/10904/16 до свого провадження та призначив до розгляду на 25.11.2016.

В судове засіданні 25.11.2016 представники сторін не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду від 07.11.2016 не виконали, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представників сторін.

Ухвалою суду від 25.11.2016 відкладено розгляд заяви на 16.12.2016.

В судове засідання 16.12.2016 представник позивача з'явився, надав суд копію Договору поруки №6 від 27.02.2015 р., усні пояснення по суті заяви, просив суд відмовити в задовленні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Укрремколіямаш» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16

В судове засідання представники відповідачів не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв та клопотань до суду не направили.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд дійшов висновку, що заява про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

22.03.2013 між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Товариством з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш " укладено договір про відкриття кредитної лінії № 02-В/13/122/КЛ-КБ.

27.02.2015 Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Приватним акціонерним товариством " Сервісколіямаш" (позичальник) укладено договір поруки № 6 від 27.02.2015.

Відповідно до п. 11.16 Договору про відкриття кредитної лінії № 02-В/13/122/КЛ-КБ. Від 22.03.2013 (зі змінами за Договором про внесення змін № 4 від 27.02.2015 до Договору про відкритгя кредитної лінії від 22.03.2013), що був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Товариством з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш " та п. 6.8 Договору поруки № 6 від 27.02.2015, що був укладений між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Приватним акціонерним товариством " Сервісколіямаш", - справа підлягає розгляду Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадські й організації "Союз інвесторів України".

Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Кредитним Договором, позивач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадські й організації "Союз інвесторів України".

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадські й організації "Союз інвесторів України" у складі третейського судді Лагренн С.С. від 17.03.2016 по справі № 01/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ""Дочірній Банк Сбербанку Росії" задоволено в частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш " та Приватного акціонерного товариства " Сервісколіямаш " на користь Публічного акціонерного товариства ""Дочірній Банк Сбербанку Росії" заборгованість за тілом кредиту в сумі 1 998 561, 34 долари США, заборгованість по плацентах за користування кредитом в сумі 342 961, 25 долари США, пені за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 295 748, 16 грн., пені за прострочення сплати процентів за користуванням кредитом в сумі 176 284,60 грн. та третейській сбір в сумі 25 500 грн.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Заявник відповідно до заяви про скасування рішення третейського суду, заявник посилається, на те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду, з огляду на те, що предметом Кредитного договору є іноземна валюта - долари США, відтак правовідносини, що склались між сторонами не носять приватного характеру.

Як вбачається із приписів ч. 3 ст. 51 Закону України ,,Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави оскарження і скасування рішення третейського суду визначені і статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаний перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз'яснено в п. 6.1.8 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та ГПК. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він, з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК, скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом.

При цьому, здійснюючи розгляд відповідної заяви господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Постановою Верховного Суду України від 21.10.2015 №6-831/цс/15 роз'яснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5 і 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Кредитування суб'єктів господарювання врегульовано ст. 346 Господарського кодексу України, згідно з якою для одержання банківського кредиту позичальник надає банкові такі документи: клопотання (заяву), в якому зазначаються характер кредитної угоди, мета використання кредиту, сума позички і строк користування нею; техніко-економічне обґрунтування кредитного заходу та розрахунок економічного ефекту від його реалізації; інші необхідні документи.

Для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові за наявності гарантії платоспроможного суб'єкта господарювання чи поручительства іншого банку, під заставу належного позичальникові майна, під інші гарантії, прийняті у банківській практиці. З цією метою банк має право попередньо вивчити стан господарської діяльності позичальника, його платоспроможність та спрогнозувати ризик непогашення кредиту.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей, в іноземній валюті, для здійснення фінансових відносин, передбачено ч. 5 ст. 139 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Також слід врахувати, що згідно з приписами п. 14 ст. 6 Закону України ,,Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тобто, норми Закону виводять із компетенції третейських судів спори, коли за своєю природою одна з сторін спору - споживач перебуває не в рівних умовах з сильною фінансовою структурою - банком, а тому потребує посиленого судового захисту споживача в державному суді.

В даній справі стороною спору (боржниками) є суб'єкти господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, на власний ризик та є вільним у виборі фінансових установ для кредитування.

Крім того, на підприємницькі (господарські) товариства не поширюються норми закону про захист прав споживачів, а тому не йдеться про наявність підстав для посилення судового захисту такого суб'єкта господарювання в державному суді, в тому числі у спорах про повернення кредитів, наданих в іноземній валюті.

Таким чином, оскільки господарські правовідносини щодо кредитування суб'єктів господарювання мають особливості регулювання, то відсутні підстави вважати правовідносини у даній справі подібними з правовідносинами у цивільній справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що третейським судом розглянуто спір в межах компетенції, встановленої законом.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

За приписами статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі №15/056.

Крім того, відповідно до приписів чинного законодавства наявність третейської угоди не є відмовою від права на звернення до суду та, відповідно, не позбавляє сторін права звернутися до державного суду за захистом своїх прав, а лише надає сторонам можливості звернутися з позовом, окрім державного суду, ще й до погодженого сторонами третейського суду. При цьому, у випадку виникнення між сторонами спору вирішення якого відповідно до третейської угоди віднесено на розгляд третейського суду, сторони мають право передати його на розгляд або третейського або державного суду за власним вибором і звернення в такому випадку саме до третейського суду є правом сторони.

Слід зазначити і про те, що в матеріалах справи відсутні докази як визнання третейської угоди недійсною компетентним судом, так і того, що склад третейського суду, яким прийнято оспорюване рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вище зазначене суд дійшов висновку, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону України "Про третейські суди"; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Крім того, суд зазначає, що сторонами у справі під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, про порушення Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" прав та охоронюваних законом інтересів заявника.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування рішення третейського суду відповідно до статті 1225 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 122-6 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Згідно з статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 1 ст. 49, ст.ст. 86, 122-5, 122-6 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш" та Приватного акціонерного товариства " Сервісколіямаш " про стягнення солідарно заборгованості - відмовити.

2. Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 17.03.2016 у справі № 01/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до Товариства з обмеженою відповідальністю " Укрремколіямаш" та Приватного акціонерного товариства" Сервісколіямаш " про стягнення солідарно заборгованості - залишити без змін.

Суддя Мельник В.І.