РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016Справа №910/19691/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль"

до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Башлай Даря Іванівна

про визнання договору недійсним та скасування записів

Суддя Отрош І.М.

Представники:

від позивача: Іоннікова Ю.В. - представник за довіреністю б/н від 16.12.2016;

від відповідача: не з'явились.

від третьої особи 1: не з'явились.

від третьої особи 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання договору недійсним та скасування запису.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що укладений між позивачем та відповідачем договір іпотеки від 27.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований у реєстрі за №4553, за яким передано в іпотеку нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2, містить неправильні реєстраційні дані щодо предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, оскільки площу останньої було збільшено внаслідок об'єднання квартири та коридору. Наведене, на думку позивача, свідчить про те, що об'єкту, який передано в іпотеку за вказаним іпотечним договором (квартири АДРЕСА_1), не існувало на момент укладення такого договору, у зв'язку з чим, за відсутності у договорі іпотеки істотних умов, просить суд визнати недійсним укладений між позивачем та відповідачем договір іпотеки від 27.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований у реєстрі за №4553, а також скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2, що було внесено 27.06.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. на підставі іпотечного договору від 27.06.2007; скасувати запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2, що було внесено 27.06.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. на підставі іпотечного договору від 27.06.2007.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 порушено провадження у справі № 910/19691/16 та розгляд справи призначено на 18.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2016 розгляд справи відкладено на 06.12.2016. До участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Дарю Іванівну.

У судовому засіданні представником відповідача було подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що позивачем не доведено, що ним здійснювались дії, спрямовані на переобладнання, зміну технічних характеристик та площі квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, у зв'язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для визнання укладеного між позивачем та відповідачем договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрованого у реєстрі за №4553, недійсним. Окрім того, відповідач просить суд застосувати позовну давність у даній справі як підставу для відмови у позові.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 розгляд справи відкладено на 20.12.2016, враховуючи обґрунтованість клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та необхідність подання доказів у справі.

У судове засідання 20.12.2016 з'явився представник позивача, який підтримав позов.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання 20.12.2016 не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином за наявними у справі адресами, що підтверджується протоколом судового засідання від 06.12.2016, повідомленням про вручення №068 (третя особа 2) та поштовим поверненням №050 із причиною повернення - інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення (третя особа 1).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача та третіх осіб у судовому засіданні 20.12.2016 до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 Господарського процесуального кодексу України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 20.12.2016 за відсутності представників відповідача та третіх осіб, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

У судовому засіданні 20.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», відповідно до п. 1.6. статуту останнього в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів - протокол №2-2009 від 22.06.2009 (банк, відповідач), та ОСОБА_2 (позичальник, третя особа 1) укладено кредитний договір №06/2427К-07, за яким банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на умовах: сума кредиту - 340000,00 дол. США, термін кредиту - 120 місяців, дата погашення кредиту - 26.06.2017, процентна ставка - 12,5% (копія договору долучена до позову).

Судом встановлено, що 27.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», відповідно до п. 1.6. статуту останнього в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів - протокол №2-2009 від 22.06.2009 (іпотекодержатель, відповідач), ОСОБА_2 (позичальник, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міруаль» (іпотекодавець - майновий поручитель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований в реєстрі за №4553 (далі - Договір іпотеки), за яким забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №06/2427К-07 від 27.06.2007, а також будь-яких додаткових договорів до нього, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний до 20.07.2017 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 340000,00 дол. США, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 15,25%, комісії, неустойки та інші штрафні санкції, а також інші платежі, що передбачені кредитним договором та/або даним договором, в тому числі витрати, понесені іпотекодержателем у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або даного договору (п. 1.1. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди №2 від 10.07.2009) (копія договору іпотеки долучена до позову та до відзиву, копія додаткової угоди №2 долучена до відзиву відповідача).

Як передбачено п. 1.2. Договору іпотеки, іпотекодавець-майновий поручитель передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором наступне майно (предмет іпотеки):

- квартиру АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю-майновому поручителю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04.12.2006 за №8048. Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №3258633 від 04.10.2006, та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.12.2006, про що зроблено запис у реєстрову книгу №293-245 за реєстровим №41726;

- квартиру АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю-майновому поручителю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04.12.2006 за №8044. Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №3258609 від 04.10.2006, та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.12.2006, про що зроблено запис у реєстрову книгу №293-244 за реєстровим №41726.

Судом встановлено, що 27.06.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначених у договорі квартир (АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2) до припинення чи розірвання договору, що зареєстровано в реєстрі за №4554 та №4555.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем, відповідачем та третьою особою 1 договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрованого в реєстрі за №4553, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є іпотечним договором, яким забезпечено виконання зобов'язання позичальником (третьою особою 1) за кредитним договором №06/2427К-07 від 27.06.2007.

Положеннями ст. 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, статтею 4 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент укладення Договору іпотеки, передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до чинного на момент укладення Договору іпотеки Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 410, державна реєстрація іпотек здійснюється з метою: реалізації переважного права іпотекодержателя у задоволенні вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими іпотекодержателями незареєстрованих або зареєстрованих пізніше прав чи вимог на предмет іпотеки; надання в інтересах фізичних чи юридичних осіб інформації про обтяження нерухомого майна іпотекою або про відсутність такого обтяження.

При цьому, відповідно до п. 2 вказаного Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, Державний реєстр іпотек - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», чинного на дату укладення Договору іпотеки, обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Статтею 23 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом.

При цьому, відповідно до чинного на дату укладення Договору іпотеки Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 р. N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 р. N 85/5) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 р. за N 364/3657, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти; видані витяги з Реєстру заборон.

Пунктом 2.1. наведеного Положення передбачено, що підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є, зокрема, накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

Судом встановлено, що реєстратором - приватним нотаріусом Башлай Д.І. (третя особа 2) 27.06.2007 було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек обтяження нерухомого майна іпотекою, що виникла на підставі договору іпотеки №4553 від 27.06.2007: боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Міруаль», об'єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек - 5223129). Вказана інформація підтверджується наданою відповідачем 06.12.2016 Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №74800995 від 05.12.2016.

Судом встановлено, що реєстратором - приватним нотаріусом Башлай Д.І. (третя особа 2) 27.06.2007 було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження (заборону на нерухоме майно), що виникло на підставі договору іпотеки №4553 від 27.06.2007: власник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міруаль», об'єкт обтяження - квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - 5222785). Вказана інформація підтверджується наданою відповідачем 06.12.2016 Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №74800995 від 05.12.2016.

Судом встановлено, що реєстратором - приватним нотаріусом Башлай Д.І. (третя особа 2) 27.06.2007 було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження (заборону на нерухоме майно), що виникло на підставі договору іпотеки №4553 від 27.06.2007: власник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міруаль», об'єкт обтяження - квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - 5222913). Вказана інформація підтверджується наданою відповідачем 06.12.2016 Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №74800136 від 05.12.2016.

Так, в обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що укладений між позивачем та відповідачем договір іпотеки від 27.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований у реєстрі за №4553, за яким передано в іпотеку нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2, містить неправильні реєстраційні дані щодо предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, оскільки площу останньої було збільшено внаслідок об'єднання квартири та коридору. Наведене, на думку позивача, свідчить про те, що об'єкту, який передано в іпотеку за вказаним іпотечним договором (квартири АДРЕСА_1), не існувало на момент укладення такого договору, у зв'язку з чим, за відсутності у договорі іпотеки істотних умов, просить суд визнати недійсним укладений між позивачем та відповідачем договір іпотеки від 27.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований у реєстрі за №4553, а також скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2, що було внесено 27.06.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. на підставі іпотечного договору від 27.06.2007; скасувати запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2, що було внесено 27.06.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. на підставі іпотечного договору від 27.06.2007.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 27.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», відповідно до п. 1.6. статуту останнього в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів - протокол №2-2009 від 22.06.2009 (банк, відповідач) та ОСОБА_2 (позичальник, третя особа 1) укладено кредитний договір №06/2427К-07, за яким банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на умовах: сума кредиту - 340000,00 дол. США, термін кредиту - 120 місяців, дата погашення кредиту - 26.06.2017, процентна ставка - 12,5% (копія договору долучена до позову).

Як встановлено судом, 27.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», відповідно до п. 1.6. статуту останнього в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів - протокол №2-2009 від 22.06.2009 (іпотекодержатель, відповідач), ОСОБА_2 (позичальник, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міруаль» (іпотекодавець - майновий поручитель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований в реєстрі за №4553 (далі - Договір іпотеки), за яким забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №06/2427К-07 від 27.06.2007, а також будь-яких додаткових договорів до нього, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний до 20.07.2017 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 340000,00 дол. США, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 15,25%, комісії, неустойки та інші штрафні санкції, а також інші платежі, що передбачені кредитним договором та/або даним договором, в тому числі витрати, понесені іпотекодержателем у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або даного договору (п. 1.1. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди №2 від 10.07.2009) (копія договору іпотеки долучена до позову та до відзиву, копія додаткової угоди №2 долучена до відзиву відповідача).

Як передбачено п. 1.2. Договору іпотеки, іпотекодавець-майновий поручитель передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором наступне майно (предмет іпотеки):

- квартиру АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю-майновому поручителю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04.12.2006 за №8048. Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №3258633 від 04.10.2006, та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.12.2006, про що зроблено запис у реєстрову книгу №293-245 за реєстровим №41726;

- квартиру АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю-майновому поручителю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04.12.2006 за №8044. Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №3258609 від 04.10.2006, та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.12.2006, про що зроблено запис у реєстрову книгу №293-244 за реєстровим №41726.

Як встановлено судом, 27.06.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначених у договорі квартир (АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2) до припинення чи розірвання договору, що зареєстровано в реєстрі за №4554 та №4555.

Як передбачено ст. 18 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору іпотеки, іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Як встановлено судом, позивач зазначає, що договір іпотеки від 27.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований у реєстрі за №4553, за яким передано в іпотеку нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2, не містить істотної умови щодо предмету іпотеки, оскільки в описі предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 - не враховано, що площу даної квартири було збільшено внаслідок об'єднання квартири та коридору.

Суд зазначає, що з долученої до відзиву відповідача копії договору купівлі-продажу квартири від 04.12.2006, посвідченого 04.12.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., укладеного між ОСОБА_6 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міруаль» (покупець), вбачається, що відповідно до умов цього договору продавець продає, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 і сплачує за неї ціну, визначену цим договором. Квартира, що відчужується продавцем, складається з 2 жилих кімнат, загальна площа квартири становить 73,90 кв.м., жила площа квартири становить 29,40 кв.м.

Відповідно до реєстраційного посвідчення №027029, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Міруаль» на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. 04.12.2006 №8048. Вказані відомості записані 11.12.2006 в реєстрову книгу за реєстровим №41726 (копія реєстраційного посвідчення долучена до відзиву відповідача).

При цьому, відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, копія якого долучена до відзиву відповідача, у розділі «Технічна характеристика квартири» вказано відомості про те, що загальна площа квартири складає 73,9 кв.м.

Разом з тим, як вбачається з долучених до позову документів, відповідно до листа від 11.03.2016 №2857 (И-2016), Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна зазначено, що квартира АДРЕСА_1 об'єднана міжквартирним коридором, який на підставі договору оренди від 01.06.2013 переданий в оренду ОСОБА_6.

Так, до позову позивачем долучено копію договору №1 оренди приміщення міжквартирного коридору від 01.06.2003, за яким Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дев'ятий вал» передав, а ОСОБА_6 прийняв у довгострокове володіння частину міжквартирного коридору (тамбур) за адресою АДРЕСА_1, 7 під'їзд, 1 поверх, площею 8 кв.м. Термін оренди складає 50 років з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом приймання-передачі.

За змістом ст. 382 Цивільного кодексу України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Так, суд зазначає, що за умовами наведеного договору №1 оренди приміщення міжквартирного коридору від 01.06.2003, його предметом є передання у користування окремого об'єкту - частини міжквартирного коридору за адресою АДРЕСА_1, що, відповідно, не має наслідком будь-якої зміни технічних характеристик, зокрема площі, квартири АДРЕСА_1, а отже у суду відсутні підстави вважати, що об'єкт нерухомого майна (квартира АДРЕСА_1), який є предметом іпотеки за договором іпотеки від 27.06.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованим у реєстрі за №4553, не існував як об'єкт цивільних правовідносин відповідно до тих відомостей про цей об'єкт, які зазначені у договорі іпотеки, через об єднання останнього з міжквартирним коридором.

При цьому, будь-яких інших доказів у підтвердження зміни технічних характеристик квартири АДРЕСА_1, зокрема, її площі, станом на момент укладення договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.І. Башлай та зареєстрованого у реєстрі за №4553, суду надано не було.

За наведених обставин, викладені у позові доводи позивача щодо відсутності у договорі іпотеки від 27.06.2007, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.І. Башлай та зареєстрованому у реєстрі за №4553, істотних умов такого договору, зокрема, умов щодо предмету договору, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на не доведення позивачем обставин, якими обґрунтовані вимоги щодо недійсності договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.І. Башлай та зареєстрованого у реєстрі за №4553, відсутні підстави для визнання його недійсним.

Окрім того, суд зазначає, що частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Суд зазначає, що позивач, обґрунтовуючи недійсність договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.І. Башлай та зареєстрованого у реєстрі за №4553, в цілому, вказує на відсутність у договорі істотної умови про предмет, оскільки один з об'єктів, що становлять предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1), насправді не відповідає тим відомостям, які зазначені у договорі іпотеки.

Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Суд наголошує, що жодних обґрунтувань наявності підстав для визнання недійсним договору в іншій частині, а саме в частині переданого в іпотеку об'єкту нерухомості - квартири АДРЕСА_2, позивачем не зазначено.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" в частині вимог про визнання договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.І. Башлай та зареєстрованого у реєстрі за №4553, недійсним не підлягають задоволенню.

За змістом ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

При цьому, за відсутності підстав для задоволення вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.І. Башлай та зареєстрованого у реєстрі за №4553, відсутні підстави вважати іпотеку, що виникла за таким договором, припиненою, відтак, відсутні і підстави для скасування внесених на підставі даного договору записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також записів у Державному реєстрі іпотек про обтяження квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" в частині вимог про скасування записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та записів у Державному реєстрі іпотек про обтяження квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, не підлягають задоволенню.

При цьому, у поданому відзиві відповідач вказує на сплив позовної давності у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 256 та 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності за змістом ст. 261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, за приписами ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року N 10, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Разом з тим, з огляду на відсутність підстав для задоволення позову (в тому числі, відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу) Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" про визнання договору іпотеки та скасування записів, відсутні і підстави для застосування позовної давності у даній справі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою в позові, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 26.12.2016

Суддя І.М. Отрош