ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р.Справа № 916/3599/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, паспорт,

від відповідача - не з'явився,

від третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Одеської області від 30 травня 2016 року

у справі №916/3599/15

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Автотюнінг"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3

про стягнення 40225,36 грн.,

встановив:

28.08.2015 до господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до ТОВ "Автотюнінг" про стягнення 40225,36грн. вартості частки позивача в майні ТОВ фірмі «Автотюнінг», з яких 7500грн. - внесок до статутного фонду, 2621,49грн. - 3% річних, 8476,16грн. - інфляційні втрати та 21627,71 грн. - кошти, отримані ТОВ фірмою «Автотюнинг» згідно рішення господарського суду Одеської області від 17 січня 2012 року у справі №3517-4890-2011.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.05.2016 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд Одеської області обґрунтував свою позицію тим, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 29 127,71 грн. вартості частки в майні ТОВ фірмі "Автотюнінг" не підтверджені належними доказами, обґрунтованими розрахунками заявленої до стягнення суми, а вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимог про стягнення 29127,71грн.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Одеської області від 30.05.2016, до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги про стягнення частки у майні Товариства у зв'язку з його виходом із учасників задовольнити.

Обгрунтовуючи свої вимоги, скаржник послався на порушення господарським судом Одеської області при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, а саме:1) судом не витребувано у відповідача та третьої особи відзив на апеляційну скаргу та додаткові документи, 2) судова експертиза не була проведена саме з підстав відсутності документів, які вимагав експерт, 3) необхідні документи для проведення вищевказаної експертизи витребовувалися у скаржника, а не у відповідача, 4) судом не роз'яснено стороні наслідки проведення експертизи, проведення повторної, додаткової експертизи у випадку отримання додаткових доказів або відмови від експертизи.

19.07.2016 до суду від скаржника надійшло клопотання, в якому він просив:

витребувати з ТОВ фірма «Автотюнінг» посвідчені належним чином копії документів звітного характеру (річні баланси, звіти про фінансово - господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління) за період 2011 по 2015 роки та посвідчені належним чином копії установчих документів за 2012 рік та зі змінами та доповненнями копії установчих документів станом на даний момент

вжити заходи забезпечення примусового виконання ухвали суду щодо витребування доказів, з метою забезпечення витребування доказів шляхом зобов'язання відповідної виконавчої служби здійснити примусове вилучення копій вищезазначених документів у відповідача, надати ухвалі про витребування доказів зобов'язальний характер, встановивши порядок її виконання з можливістю примусового її виконання.

19.07.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суд, серед іншого, задоволено частково вищевказане клопотання та витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Автотюнінг" належним чином засвідчені копії річних балансів, звіти про фінансово-господарську діяльність Товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління Товариства за 2012 рік.

01.08.2016 до суду від скаржника надійшло клопотання про витребування з Єдиного державного реєстру суб'єктів підприємницької діяльності відомостей щодо реєстрації змін до статуту ТОВ фірма «Автотюнінг» в частині зміни числа учасників Товариства у зв'язку із виходом ОСОБА_1 з числа учасників Товариства та витребувати у Головного управління статистики в Одеській області довідку про індекс приросту споживчих цін станом на липень, серпень 2016 року.

01.08.2016 до суду від ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги в якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ фірма «Автотюнінг» задовольнити у повному обсязі, а саме:

стягнути на користь позивача з відповідача частку коштів відповідно частці в уставному фонді, яка була внесена ОСОБА_1 у розмірі 7 500 гривень,

стягнути 50% від суми коштів, яка була стягнута на користь Відповідача з ОСОБА_4 за рішенням Господарського суду від 17 січня 2012 року у розмірі 43 255 грн. 42 коп.,

стягнути з Відповідача на користь Позивача індекс приросту споживчих цін за увесь час після виходу з учасників ТОВ фірма «Автотюніг» до часу розгляду справи по суті,

стягнути з ТОВ фірма «Автотюнінг» на користь ОСОБА_1 3% річних за користування чужими коштами до часу розгляду справи по суті,

стягнути з ТОВ фірма «Автотюнінг» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

02.08.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду призначено у справі №916/3599/15 судову економічну експертизу на вирішення якої поставлено наступне питання: Яка вартість частки майна ОСОБА_1 в товаристві з обмеженою відповідальністю фірмі "Автотюнінг" пропорційно його внеску у статутний фонд, станом на момент його виходу зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Автотюнінг"?

18.10.2016 до суду від Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення №3902/3903 про неможливість дачі висновку судово- економічної експертизи у господарській справі № 916/3599/15 у зв'язку із відсутністю заявлених документів та відсутністю оплати витрат за проведення судово- економічної експертизи.

14.11.2016 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду поновлено апеляційне провадження.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно приписів частини першої статті 101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У відповідності до статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документам.

Як вбачається із матеріалів справи, 14 серпня 2001року, відповідно до протоколу №1 загальних зборів учасників було прийнято рішення про створення ТОВ фірма "Автотюнінг".

Відповідно до зазначеного рішення було затверджено статут ТОВ фірма "Автотюнінг", який було зареєстровано 03 вересня 2001 року під реєстраційним №001016.

Відповідно до п.1.2. статті 1, Статуту засновниками та учасниками товариства були дві особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які заснували відповідну фірму на підставі Установчого договору за рахунок об'єднання майнових вкладів його засновників для здійснення господарської діяльності з метою одержання прибутку.

Згідно пункту 4.3 статті 4 Статуту для забезпечення діяльності Товариства за рахунок вкладів Учасників створюється Статутний фонд у вигляді грошового чи матеріального внеску і складає 15 000 гривень.

Вклади Учасників та їх частки у Статутному фонді складають:

ОСОБА_3 - 7500грн., або 50% Статутного фонду;

ОСОБА_1 - 7500грн., або 50% Статутного фонду.

Відповідно до п.4.4. Статуту учасник зобов'язаний повністю внести свій вклад не пізніше року після реєстрації Товариства.

Учаснику Товариства, який повністю вніс вклад, видається свідоцтво Товариства. Кожен із Учасників зобов'язаний внести до дня державної реєстрації Товариства не менше 30% матеріального або грошового внеску до Статутного фонду.

З метою виходу з учасників Товариства ОСОБА_1 17 лютого 2012р. подав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С., зареєстровану за №802 про вихід зі складу засновників (учасників) Товариства.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2013р. у справі №1522/26850/12, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014р., задоволено позовні вимоги ТОВ фірми "Автотюнінг" до Державної реєстраційної служби управління юстиції та зобов'язано реєстраційну службу провести державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ фірма «Автотюнинг», пов'язаних з виходом ОСОБА_1 з учасників Товариства.

Таким чином, ОСОБА_1 було виключено з числа засновників (учасників) Товариства на підставі його нотаріально посвідченої заяви від 17.02.2012р.

Проте, відповідач не вчинив будь-яких дій спрямованих на виплату позивачу вартості частини майна товариства, пропорційну його частці у Статутному фонді.

Нормами п.3 ч.1 ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 88 Господарського кодексу України та ч.1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» закріплено право учасника господарського товариства вийти зі складу учасників у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦК України, учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України " Про господарські товариства", при виході з товариства з обмеженою відповідальністю йому, виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці в статутному фонді. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

В п. 28 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону України «Про господарські товариства» учасник ТОВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 30 постанови пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Дана правова позиція кореспондується із п. 3.5 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 № 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин".

Як зазначено вище, 21.10.2015 ухвалою господарського суду Одеської області у справі була призначена судова економічна експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: «Яка вартість частки майна ОСОБА_1 в товаристві з обмеженою відповідальністю фірмі "Автотюнінг" пропорційно його внеску у статутний фонд, станом на момент його виходу зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Автотюнінг"?».

Витрати по оплаті судової експертизи, судом першої інстанції, покладено на ОСОБА_1 та зобов'язано останнього надати суду докази оплати витрат на проведення експертизи.

Ухвалою суду відповідача було зобов'язано надати додаткові документи, відповідно до клопотання Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз, проте ТОВ фірма «Автотюнінг» вимоги суду не виконала.

Несплата вартості експертизи на ненадання відповідачем необхідних документів унеможливили проведення судової економічної експертизи для визначення вартості частки майна ОСОБА_1 у Товаристві.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову за наявними в матеріалах справи доказами та додатково зазначає наступне.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів фактичного внесення ним своєї частки в Статутний фонд товариства.

Крім того, при виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у Статутному фонді, а не вартість цієї частки. Відповідно, вимога ОСОБА_1 про виплату йому 7500грн. - суми внеску у Статутний фонд Товариства не відповідає вимогам законодавства.

Безпідставною є вимога позивача про стягнення на його користь 21627,71грн. -коштів, отриманих відповідачем згідно рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2012р. у справі №35/17-4890-2011. По-перше, дана сума не є прибутком Товариства, по-друге, як вбачається з Постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2015р., ця сума надійшла відповідачу вже після виходу позивача з товариства.

Не відповідає дійсності посилання скаржника на те, що судом першої інстанції проігноровані його клопотання про витребування доказів, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ухвалами господарського суду Одеської області від 31.08.2015, 24.09.2015, 07.10.2015, 09.12.2015, 15.12.2015, 14.04.2016, 29.04.2016, клопотання позивача про витребування доказів судом були задоволені.

Відповідно абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надані документи, відповідно до яких проводиться розрахунок вартості частини майна, належної йому при виході з товариства.

Право на отримання цих документів в Товаристві він мав, як учасник Товариства, однак цим правом не скористався.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

Одеський апеляційний господарський суд

постанов:

Рішення господарського суду Одеської області від 30 травня 2016 року у справі №916/3599/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 23.12.2016.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

Таран С.В