ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 грудня 2016 р. Справа № 918/1189/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак"

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про стягнення боргу в сумі 7500 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з"явився

від відповідача: представник ОСОБА_3

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак" (надалі Позивач або Товариство) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі Відповідача або Підприємець або ФОП ОСОБА_2.) в якому просить стягнути з останнього безпідставно отримані кошти в сумі 7 500, 00 грн..

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що він перерахував Відповідачу 10 жовтня 2012 року 10000 (десять) тисяч грн. та 7 березня 2013 року 24000 грн. (двадцять чотири тисячі грн.), а Відповідач 08 березня 2013 року передав йому дерев"яні піддони на суму 24 500 грн. та 23 серпня 2016 року повернув 2000, 00 грн., відтак кошти в сумі 7500, 00 грн. отримані Відповідачем без достатньої правової підстави, а тому, згідно ст. 1212 ЦК України, останній повинен їх повернути.

До винесення рішення зі спору Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з Відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 23 003,29 грн. (двадцять три тисячі три грн., 29 коп.), в т.ч.: 7500 грн. основного боргу, 8980,50 грн. інфляційного знецінення коштів, 1084,48 грн. - 3% річних, 5 438,31 грн. - процентів за користування коштами.

Представник Відповідача надав суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача заперечує посилаючись при цьому на те, що останнім пропущено строк позовної давності на звернення з позовом до суду та те, що кошти в сумі 2000, 00 грн. він сплачував Позивачу не як повернення передоплати, а як оплата за товар.

Крім того представник Відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності при вирішенні спору.

Позивач надав суду заперечення на заяву Відповідача про застосування строків позовної давності в яких стверджує, що позовна давність ним не пропущена, так як Відповідач повернувши 23.08.2016р. 2000, 00 грн. вчинив дії, що свідчать про визнанням ним свого боргу, а відтак перебіг позовної давності переривався.

В зазначеному запереченні Позивач просить розглядати справу без участі його представника.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Товариством обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ ПАК» було здійснено сплату коштів Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, а саме: 10 жовтня 2012 року 10000 (десять) тисяч грн. та 7 березня 2013 року 24000 грн. (двадцять чотири тисячі грн.).

Факт такої оплати підтверджується банківськими виписками, доданими Позивачем до позовної заяви.

З банківських виписок вбачається, що кошти сплачені Відповідачу як попередня оплата за піддони, згідно рахунку від 4.10.2012р..

Ухвалою суду від 03.11.2016р. у Позивача витребовувалися копії рахунків відповідача, на підставі яких здійснена оплата, однак зазначених доказів Позивач суду не надав.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Ні Позивач, ні Відповідач не надали суду доказів того, що між ними укладалися будь-які договори чи інші правочини щодо купівлі-продажу, поставки дерев"яних піддонів, а відтак цивільні права та обов'язки між сторонами не виникли.

Також із дій осіб в даному випадку не вбачається, що між ними виникли правовідносини щодо купівлі-продажу, поставки дерев"яних піддонів, так як Позивач не надав суду належних доказів того, що Відповідач направляв йому рахунки на оплату, і що саме за даними рахунками Позивачем здійснена оплата.

В накладній №3 від 08.03.2013 року, яка додана Позивачем до позовної заяви, не зазначено: що є підставою її складання, чи поставляється товар в рахунок передоплати, здійсненої Позивачем, чи підлягає оплаті в іншій спосіб, відсутній підпис сторони, що відвантажує товар. Відтак зазначена накладна не свідчить про те, що поставку товару здійснюється в рахунок попередньої оплати, здійсненої Позивачем.

Позивач не надав суду і доказів того, що він, після здійснення оплати, звертався до Відповідача з пропозицією поставити товар, хоча і посилається на це в позовній заяві.

Відтак суд приходить до висновку, що кошти в сумі 7500 грн. (сума яку просить стягнути Позивач) отримані Відповідачем без достатніх правових підстав.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином у Відповідача на підставі Закону виникло зобов"язання по поверненню Позивачу безпідставно набутих коштів в сумі 7500 грн..

Однак представником Відповідача до винесення рішення зі спору подана заява про застосування строків позовної давності при вирішенні спору.

У відповідності до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ).

Статтею 261 ЦКУ встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

З огляду на вищезазначене право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання Відповідачем в частині повернення безпідставно набутих коштів виникло у Позивача з наступного дня після сплати коштів Відповідачу (11.10.2012р. та 08.03.2013р.).

Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 28.10.2016р., тобто після спливу трьох річного строку.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Відповідачем заявлено про сплив позовної давності і господарським судом встановлено, що право та охоронюваний законом інтерес Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак" дійсно порушені, однак позовна давність спливла.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Приймаючи до уваги те, що позовна давність стосовно основної вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів спливла, то відповідно, позовна давність спливла і до додаткових вимоги - про стягнення інфляційних, відсотків річних, процентів за користування коштами.

Пунктом 4 статті 267 ЦКУ передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Поважності причин пропуску строку позовної давності Позивач не навів.

Посилання Позивача на те, що перебіг позовної давності переривався, так як Відповідач 23 серпня 2016 року сплатив 2000 грн., чим підтвердив наявність боргу (безпідставно отриманих ним коштів), безпідставне, так як відповідно до банківської виписки, наданої Позивачем (а.с. 10), призначенням платежу є оплата за товар, згідно рахунку №318 від 16 серпня 2016 року. Твердження Позивача про те, що Відповідач таке призначення платежу зазначив помилково є голослівним і не підтвердженим належними доказами.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Перфект Пак" в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 27 грудня 2016 року.

Суддя Марач В.В.