ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" грудня 2016 р.Справа № 916/2829/16

За позовом: Комунального підприємства „Ланжерон"

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Про стягнення 213405,74 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: Павленко Я.М., представник за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: Позивач - Комунальне підприємство „Ланжерон" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.12.2016р., у якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 213405,74 грн., з яких заборгованість по оплаті суми попередньої оплати за Договором поставки №000146 від 23.05.2016р. - у розмірі 159375 грн., заборгованість по оплаті суми нарахованих за користування чужими коштами процентів - у розмірі 18968,24 грн. та заборгованість по оплаті штрафу згідно до договору - у розмірі 35062,50 грн.

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом надіслання ухвал суду на адресу реєстрації, однак надіслана кореспонденція суду повернулась без вручення, у зв'язку з закінченням терміну зберігання, що вбачається з відповідної відмітки поштової організації на поштових відправленнях, які повернулись до суду.

З огляду на те, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, те, що адреса, на яку направлялось поштове відправлення, є адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

23 травня 2016 року між Комунальним підприємством „Ланжерон" (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Постачальник) було укладено Договір поставки №000146, відповідно до п.1 якого, Постачальник зобов'язується поставити Покупцю комплекс паркувального обладнання ( надалі - товар) в асортименті, кількості та комплектації, вказаної в Специфікації (Додаток №1 до даного Договору, який є невід'ємною частиною даного Договору), а Покупець, зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору, Покупець зобов'язується сплатити загальну суму даного Договору, вказану в п. 3.1. даного договору в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно до п. 2.1.2 та п. 2.1.3. Договору, Покупець зобов'язується прийняти товар в порядку та строки, визначені цим Договором. Момент поставки є приймання товару Покупцем по накладним, що свідчить про повне виконання Постачальником своїх зобов'язань.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору, Постачальник зобов'язується поставити товар в порядку та строки, передбачені цим договором. Поставити товар в асортименті, кількості, комплектації та за цінами, вказаними у Специфікації (Додаток №1 до даного Договору, який є невід'ємною частиною даного Договору).

Вартість товару з податками та зборами складає: 318750 (триста вісімнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн. без ПДВ. Ціна товару визначається у Специфікації (Додаток №1 до даного Договору, який є невід'ємною частиною даного Договору) (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору, датою повної та належної оплати товару за жданим договором вважається дата отримання відповідної суми грошових коштів, визначених в п.п. 3.1., 3.3.1 даного Договору Постачальником.

У відповідно до положень п. 4.1. Договору сторони погодили, що товар повинен бути поставлений (фактично переданий) не пізніше двадцяти робочих днів з моменту внесення Покупцем попередньої оплати за товар у розмірі 50% від суми, вказаної в п.3.1 даного Договору.

На виконання умов укладеного договору, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було виставлено рахунок на оплату №19 від 1 червня 2016 року на суму 318750 грн., копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 45).

Після отримання позивачем рахунку на оплату №19 від 1 червня 2016 року на суму 318750 грн., відповідно до п.п. 3.3.,3.3.1 Договору, Комунальним підприємством „Ланжерон" було здійснено сплату вартості товару у розмірі 50%.

02 червня 2016р. Комунальним підприємством „Ланжерон" на рахунок Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, на виконання умов Договору, було здійснено переведення грошових коштів у розмірі 159375 грн., що підтверджується платіжним дорученням №703 від 02.06.2016р., копія якого наявна у матеріалах справи.

Відповідно до умов укладеного договору, після отримання попередньої оплати у розмірі 50% від вартості товару, Продавець повинен був поставити Покупцю товар, а саме комплекс паркувального обладнання, однак, в порушення зобов'язань за укладеним Договором, поставки товару, вказаного у специфікації, відповідачем здійснено не було.

Відповідно до п. 6.2. Договору, у випадку прострочення встановлених цим договором строків поставки товару, Постачальник зобов'язується протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання вимоги Покупця сплатити Покупцю штраф в розмірі: 0,1% від вартості Товару, вказаного в п. 3.1. даного Договору, за кожен календарний день прострочення, до моменту фактичного виконання зобов'язань з поставки товару.

20.10.2016р. Комунальним підприємством „Ланжерон" на адресу Відповідача було скеровано Вимогу №344/01-23, відповідно до якої повідомлялось Продавця, щодо нарахування штрафу в розмірі 0,1% від вартості товару, відповідно до п. 3.1. Договору, у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань, однак, відповіді на направлену вимогу надано не було.

Приймаючи до уваги неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №000146 від 23 травня 2016 року, позивачем здійснено нарахування процентів за користування чужими коштами (розрахунок проведено за період з 02.06.2016р. по 16.12.2016р.) та заявлено до стягнення штраф відповідно до п 6.2 Договору (розрахунок проведено за період з 02.07.2016р. по 19.10.2016р.).

Позовні вимоги Комунального підприємства „Ланжерон" обґрунтовано неналежним виконанням з боку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №000146 від 23 травня 2016 року та направлені на стягнення з відповідача загальної суми боргу у розмірі 213405,74 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, наданих суду в судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладеного між ними Договору поставки №000146 від 23 травня 2016 року.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частина 1 статті 692 ЦК України встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст. 683 Цивільного кодексу України, якщо договором купівлі-продажу встановлений обов'язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов'язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту. Продавець зобов'язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Приймаючи до уваги, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не було здійснено поставку товару, відповідно до умов укладеного договору, позовні вимоги Комунального підприємства „Ланжерон" про стягнення заборгованості по оплаті суми попередньої оплати за Договором поставки №000146 від 23.05.2016р. у розмірі 159375 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Крім того, відповідно до п. 6.2. Договору, у випадку прострочення встановлених цим договором строків поставки товару, Постачальник зобов'язується протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання вимоги Покупця сплатити Покупцю штраф в розмірі: 0,1% від вартості Товару, вказаного в п. 3.1. даного Договору, за кожен календарний день прострочення, до моменту фактичного виконання зобов'язань з поставки товару.

У зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань, позивачем було здійснено нарахування заборгованості по сплаті процентів за користування чужими коштами за період з 02.06.2016р. по 16.12.2016р. Так, відповідно до такого розрахунку, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 18968,24 грн.

Крім того, позивачем було здійснено нарахування штрафу у розмірі 0,1 % від вартості товару, вказаного у п. 3.1. Договору, за прострочення з боку відповідача строків поставки товару, відповідно до умов п. 6.2 Договору за період з 02.07.2016р. по 19.10.2016р. Так, відповідно до такого розрахунку за відповідачем рахується заборгованість по сплаті штрафу у розмірі 35062,50 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення нарахованих процентів за користування чужими коштами, а також заявлених вимог щодо стягнення штрафу, відповідно до п. 6.2. Договору, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про їх стягнення з відповідача - правомірними.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства „Ланжерон" зі стягненням з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 213405,74 грн., з яких сума попередньої оплати, яка підлягає поверненню позивачу - 159375 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами, нараховані за користування зазначеною сумою попередньої оплати - 18968,24грн., штраф, передбачений умовами договору - 35062,50 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 3201,01грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства „Ланжерон" (65014, м. Одеса, пляж Ланжерон, 23, адмін. будинок, оф. 1, а/с № 6) заборгованість по оплаті суми попередньої оплати за Договором поставки №000146 від 23.05.2016р. у розмірі 159375 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч триста сімдесят п'ять) грн., заборгованість по оплаті суми нарахованих за користування чужими коштами процентів у розмірі 18968 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 24 коп., заборгованість по оплаті штрафу згідно договору у розмірі 35062 (тридцять п'ять тисяч шістдесят дві) грн.50 коп. та судовий збір у розмірі 3201 (три тисячі двісті одна) грн. 01 коп.

Повний текст рішення складено 23.12.2016р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко