ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р.Справа № 922/4077/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської районної державної адміністрації, м. Лозова
про стягнення 7054,92 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №1990 від 28.12.2015;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №7217 від 15.12.2016

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської районної державної адміністрації (відповідач) 6642,04 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, 305,53 грн. збитків від впливу інфляційних процесів та 3% річних у розмірі 107,35 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 листопада 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14 грудня 2016 року о 10:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 грудня 2016 року розгляд справи відкладено на 21 грудня 2016 р. о 11:30 год.

Представник позивача 20 грудня 2016 року через канцелярію суду надав письмові пояснення (вх. №43499), які долучені судом до матеріалів справи.

Представник відповідача 21 грудня 2016 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву (вх. №43800), в якому заперечує проти позову, зокрема посилаючись на те, що відшкодування за надані послуги зв'язку пільговим категоріям населення здійснено в межах сум, які були перераховані відповідачу на означені цілі з бюджету, а тому приймаючи до уваги недофінансування в 2015 році та не виділення з бюджету коштів на погашення кредиторської заборгованості в 2016 році відповідач не перерахував позивачу кошти в сумі 6642 грн. Крім того, відповідач вважає, що правовідносини між сторонами по справі є публічно-правовими, а не господарськими відносинами.

В судовому засіданні 21.12.2016 представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та зазначив, що розрахунки з постачальниками послуг, що надаються на пільгових умовах (у т.ч. послуг зв'язку) повинні здійснюватися головним розпорядником коштів місцевих бюджетів щомісячно, до кінця місяця, наступного за розрахунковим. Крім того, повідомляє, що на адресу відповідача неодноразово направлялись листи щодо погашення заборгованості, в тому числі лист від 29.01.2016 за вих. № 18-07/345, проте відповідачем не було погашено існуючу суму заборгованості.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги (послуги звязку) споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно де законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг звязку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування відповідних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Так, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що у період з жовтня 2015 року по січень 2016 року позивачем були надані послуги звязку на пільгових умовах населенню Лозівського району Харківської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства".

Згідно з ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Разом з тим, відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі - Постанова № 256), якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому, згідно з п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач, за рахунок державних субвенцій, зобовязаний відшкодувати витрати понесені позивачем внаслідок надання населенню Лозівського району Харківської області послуг звязку на пільгових умовах.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства та положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005 року № 20 (в редакції згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2015 року № 64 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій"), відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг звязку пільговим категоріям населення, в результаті чого станом на 05 січня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 6642,04 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту в судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 222 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії або звернення до суду.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідач, який є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення Лозівського району Харківської області, зобов'язаний був здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

При цьому, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення Відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених Позивачем та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку не спростовано відповідачем та факт надання позивачем послуг підтверджується копіями актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги (арк.11-14), зведеним реєстром актів звіряння станом на 05.01.2016 (арк.15), підписаним сторонами.

Також, судом встановлено, що позивачем було направлено відповідачу вимогу за вих. № 18-07/345 від 29.01.2016 про погашення існуючої суми заборгованості (арк.75-76), яку залишено без задоволення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення 6642,04 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення - обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов'язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що за період з 01.02.2016 по 31.08.2016 3% річних становить 116,28 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 107,35 грн. підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 305,53 грн., суд зазначає наступне.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат за допомогою системи "Ліга Закон" та встановлено, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 238,90 грн.

В решті частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 66,63 грн. слід відмовити, у зв'язку з безпідставністю їх нарахування.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача про неможливість задоволення позову, адже відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань перед кредитором, оскільки відповідно до приписів статті 617 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Така правова позиція відповідає статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод та рішенню Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до відповідача з даним позовом, оскільки відповідача взяв на себе зобов'язання відшкодовувати позивачу витрати, пов'язані із наданням населенню пільгових телекомунікаційних послуг.

Також, безпідставними є доводи відповідача стосовно того, що даний спір є публічно-правовим, а тому непідвідомчий господарському суду. Суд, зазначає, що хоча відповідач і є органом державної влади, проте спірні правовідносини між сторонами стосовно відшкодовування позивачу витрат, пов'язаних із наданням населенню пільгових телекомунікаційних послуг є, безумовно, господарськими.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1364,99 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 610, 612, 617, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 222 Господарського кодексу України, ст.ст. 87, 89, 102 Бюджетного кодексу України, ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в сумі 6988,29 грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області (64662, Харківська область, Лозівський район, с. Катеринівка, вул. Шкільна, 18, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, ) 6642,04 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, інфляційних втрат в сумі 238,90 грн., 3% річних в сумі 107,35 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1364,99 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині позову в сумі 66,63 грн. відмовити.

Повне рішення складено 26.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3