РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2016Справа №910/19514/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖКОКС»

до Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ»

про стягнення 1 471,77 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Бодрова С.В. (дов. №2/3-04/95 від 11.03.2016);

ВСТАНОВИВ:

26.10.2016 Приватне акціонерне товариство «ЗАПОРІЖКОКС» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення шкоди, завданої недостачею, у розмірі 1471,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов контракту № «ARKADA»-ZKHZ 05-14 від 14.06.2014, укладеного з Компанією ООО «АРКАДА», згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною № 20092303 від 04.08.2015, на адресу позивача (одержувач вантажу, графа « 4» залізничної накладної) було відправлено вантаж «вугілля марки «Г» газовий марка ГЖО (0-50)», вантажовідправник ТОВ «Промвугільсервіс». 01.08.2015 на станції «Купянськ-Сортувальний» Південної залізниці та 05.08.2015 на станції «Запоріжжя-Ліве» Придніпровської залізниці були складені Комерційні акти №430002/147/1559 та №460005/1579 про недостачу вантажу у вагоні №56842701, що свідчить про незабезпечення відповідачем збереження вантажу в процесі перевезення. У зв'язку з цим, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2016 порушено провадження у справі №910/19514/16, розгляд справи призначено на 22.11.2016.

17.11.2016 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав письмовий відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що вагон №56842701 у технічному відношенні був справний, проте непридатним для перевезення вантажу дрібних фракцій, оскільки є зазори, які закладені папером і вантажовідправник міг це бачити, однак від завантаження вагону не відмовився, заходів, які унеможливлювали втрату вантажу не здійснив.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.11.2016 у зв'язку із неявкою представника позивача, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 13.12.2016.

13.12.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заперечення на відзив відповідача.

В судовому засіданні 13.12.2016 судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 15.12.2016.

15.12.2016 представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав пояснення по справі.

В судове засідання 15.12.2016 з'явився представник відповідача, надав пояснення по суті справи.

Представник позивача у судове засідання 15.12.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України

В судовому засіданні 15.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

14.06.2014 між Компанією ООО «АРКАДА» та Публічним акціонерним товариством «ЗАПОРІЖКОКС», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «ЗАПОРІЖКОКС» (позивач) було укладено контракт № «ARKADA»-ZKHZ 05-14, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «АРКАДА» (продавець) зобов'язалось поставити ПАТ «ЗАПОРІЖКОКС» (покупець) вугілля марки ГЖО.

В межах зазначеного контракту згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною № 20092303 від 04.08.2015, на адресу позивача (одержувач вантажу, графа « 4» залізничної накладної) було відправлено вантаж «вугілля марки «Г» газовий марка ГЖО (0-50)», вантажовідправник ТОВ «Промвугільсервіс».

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

01.08.2015 на станції Куп'янськ-Сортувальний Південної залізниці був складений комерційний акт №430002/147/1559 у зв'язку з виявленою недостачею у розмірі 1799 кг. У вагоні №56842701 за залізничною накладною №20090303.

05.08.2015 на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі комерційного акту №430002/147 від 01.08.2015 був складений комерційний акт №460005/1579 від 05.08.2015 у зв'язку із виявленою недостачею у розмірі 2100 кг. У вагоні №56842701 за залізничною накладною №20090303.

Розмір шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вищевказаному вагоні №20090303 за розрахунком позивача становить 1471,77 грн.

01.02.2016 на адресу Укрзалізниці Головного комерційного управління позивачем була направлена претензія №19/19 з вимогою про перерахування на його рахунок вартості недостачі вугілля, проте згідно відповіді від 11.08.2016 він отримав відмову.

Таким чином, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення зі складанням Комерційних актів №430002/147/1559 від 01.08.2015 та №460005/1579 від 05.08.2015, у останнього виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 1471,77 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до даних, внесених у графу 20 залізничної накладної навантаження вантажу у вагон №56842701 та визначення його маси здійснювалось засобами відправника.

Приписами ст. 19 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС) зазначено, що обов'язок визначення придатності вагону для перевезення конкретного вантажу покладається на відправника.

У п. 5.2 Додатку 1 до СМГС вказано, що при перевезенні вантажу, який містить дрібну фракцію відправник повинен забезпечити його збереженість шляхом закладання конструктивних зазорів вагону та ущільнення вантажу для попередження його видування.

У комерційному акті від 01.08.2015 №430002/147 та акті про технічний стан вагону від 01.08.2015 №36 ст. Куп'янськ Сортувальний, та комерційному акті від 05.08.2015 №460005/1579 і акті про технічний стан вагону від 05.08.2015 №121 ст. Запоріжжя Ліве, вказано що вагон №56842701 в технічному відношенні був справний, разом з тим непридатним для перевезення вантажу дрібних фракцій, оскільки є зазори, які закладенні папером і вантажовідправник міг це бачити, однак від завантаження вагону не відмовився, заходів, які унеможливлювали втрату вантажу не здійснив.

Згідно зі статтею 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 3 статті 308 ГК України передбачено, що вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

У свою чергу, стаття 19 СМГС (§3) зазначає, що обов'язок визначення придатності вагону для перевезення конкретного вантажу покладається на особу, що здійснювала навантаження вантажу. У разі навантаження вантажу відправником він несе відповідальність за всі наслідки незадовільного навантаження.

Стаття 8 (§ 1) СМГС передбачає, що порядок застосування умов СМГС, а також спеціальних умов перевезення окремих видів вантажу встановлюються Правилами перевезення вантажів (Додаток № 1 СМГС).

Згідно із пунктом 5.2. Додатку № 1 СМГС можливість перевезення на відкритому рухомому складі вантажу, що містить дрібні фракції, визначається відправником. При перевезенні вантажу, що містить дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання прокидання вантажу через конструктивні зазори вагона, видування дрібних частинок вантажу під час руху в поїздах, а також осипання вантажу в разі навантаження його вище рівня бортів вагона (з «шапкою»).

Згідно із письмовими поясненнями представника відповідача, згідно із технічними характеристиками вагону даного типу (вагон №56842701), у них передбачено люки, які знаходяться знизу вагону. Втрата вантажу відбулася через нещільне примикання кришки люка до вагону (мався зазор 2 см), про ще є відмітка в комерційному акті від 05.08.2015 №460005/1579, який підписаний представником одержувача ПАТ «ЗАПОРІЖКОКС» Таран Е.П., та складений акт про технічний стан вагону №ГУ-106 від 04.08.2015, про що теж є відмітка в комерційному акті.

Виходячи з зазначеного та згідно з приписами §3 статті 19, п.3, 4, 7 §2 статті 39 СМГС залізниця звільняється від відповідальності за часткову втрату вантажу, навантаженого засобами відправника, тим більш, що вагон належить відправникові, і який не був підготовлений ним для перевезення даного вантажу.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з покладенням судових витрат в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 20.12.2016.

Суддя В.О. Демидов