ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.12.2016 Справа № 904/10436/16

За позовом Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Жилсервіс-2", м. Дніпро

про стягнення 26997,69 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Панков В.В. - представник (дов. № 10/5-12 від 11.07.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Макаревич К.В. - представник (дов. № 3/518 від 11.08.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міської ради звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 10 653,44 грн. за договором № 11-ДКП-13 від 22.01.2013, з яких 9 233,63 грн., заборгованість за орендну плату перед міським бюджетом, 1 419,81 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста №11-ДКП/13 від 22.01.2013 року щодо своєчасної оплати орендних платежів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016, порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 06.12.2016.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 06.12.2016 на 20.12.2016.

19.12.2016 позивач подав через канцелярію суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд збільшити позовні вимоги, а саме: - розірвати договір оренди комунального майна від 22.01.2013 №11-ДКП/13 укладеного між орендодавцем Департаментом по роботі з активами Дніпропетровської міської ради та з Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1; - виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за актом приймання-передачі з орендованого майданчика за адресою: АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що зазначена заява про уточнення позовних вимог, за своїм змістом є новим позовом, адже позовні вимоги про виселення відповідача та розірвання договору позивачем у позовній заяві заявлено не було.

При цьому позовна заява містить вимогу майнового характеру, яку не можна збільшити за рахунок заявлення вимог немайнового характеру.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 06.12.2016, в судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті спору. Тому суд відмовив у задоволенні заяви позивача про уточнення позовних вимог.

20.12.2016 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради заборгованість у розмірі 24255,16 грн., з яких 11943,66 грн. перерахувати на рахунок КП "Жилсервіс-2". Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 нараховану пеню в сумі 2468,33 грн. на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, з яких 1194,35 грн. пені перерахувати на рахунок КП "Жилсервіс-2". Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 інфляційні у сумі 178,94 грн., 3% річних у сумі 95,26 грн. на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради та перерахувати на рахунок КП "Жилсервіс-2".

На підставі ст. 22 ГПК України, заява позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив, про поважність причин неявки представника у судові засідання суд не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2013 між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (позивач - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач - орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста №11-ДКП/13 (а.с.14-22).

Відповідно до пункту 1.1 договору з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в стокове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 100,0 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_2 вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 50925,00 грн., без ПДВ, що перебуває на балансі КП "Жилсервіс-2", для використання під розміщення складування металевих виробів.

Згідно з п. 2.2 договору, орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об'єкта оренди.

Відповідно до акту приймання-передачі від 22.01.2013 (а.с.23) відповідачу було передано об'єкт оренди, зазначений в п.1.1. договору.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, становить 637,20 грн., без ПДВ /базова за грудень місяць 2012 рік/.

Згідно з пунктом 3.3 договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50 % від загальної суми орендної плати у розмірі 318,60 грн. до загального фонду міського бюджету;

- 50 % від загальної суми орендної плати у розмірі 318,60 грн. на рахунок балансоутримувача об'єкта оренди.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об'єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди, включно.(п.3.5 договору).

Цей договір діє з 22.01.2013 року по 08.01.2016 року включно (п.10.1 договору).

Відповідно до п. 10.3. договору, у разі відсутності протягом одного місяця заяви від орендаря про переукладення договору оренди на новий термін після отримання листа від орендодавця про закінчення терміну дії договору оренди, договір вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5. договору.

11.01.2016 позивач направив на адресу відповідача лист № 8/3-14 про сплату боргу по орендній платі та розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади від 22.01.2013 №11-ДКП/13.

Відповідач свої зобов'язання по договору в частині розрахунків за оренду не виконав, в зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 24 255,16 грн. за загальний період з березня 2013 по листопад 2016, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1 та 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

У п.п. 4 пункту 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" роз'яснено, що з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем (орендодавцем) за договором оренди становить 24255,16 грн., відповідно до розрахунку та п.3.5. договору.

Доказів щодо оплати заборгованості за вказаний період відповідачем не надано.

Отже, факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної оплати орендних платежів за фактичне користування об'єктом оренди матеріалами справи встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 24255,16 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача 24255,16 грн.

Частинами 1 та 4 статті 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 9.2 договору встановлено, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні визначеному у п.3.3. цього договору.

За несвоєчасну сплату орендної плати позивач здійснив нарахування відповідачу пені з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог за загальний період з 16.10.2015 року по 14.11.2016 року у розмірі 2468,33 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що пеня нарахована відповідно до умов договору, з урахуванням вимог чинного законодавства, та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, а саме у розмірі 2468,33 грн.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 178,94 грн., 3% річних у сумі 95,26 грн. на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради та перерахувати на рахунок КП "Жилсервіс-2".

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 178,94 грн., шляхом стягнення інфляційних нарахувань на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради та перерахування на рахунок КП "Жилсервіс-2".

Виходячи з того, що факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань з оплати орендних платежів є доведеним матеріалами справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 95,26 грн. підлягають задоволенню шляхом стягнення 3% річних на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради та перерахування на рахунок КП "Жилсервіс-2".

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75- А, код 37454258) основну заборгованість у розмірі 24255,16 грн., з яких: 11943,66 грн. перерахувати на рахунок Комунального підприємства "Жилсервіс-2" (49000, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 68, код 32350310), а 12311,50 грн. перерахувати на рахунок Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75- А, код 37454258), про що видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75- А, код 37454258) пеню в сумі 2468,33 грн., з якої 1194,35 грн. пені перерахувати на рахунок Комунального підприємства "Жилсервіс-2" (49000, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 68, код 32350310), а 1273,98 грн. перерахувати на рахунок Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75- А, код 37454258), про що видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75- А, код 37454258) інфляційні у сумі 178,94 грн., 3% річних у сумі 95,26 грн. та перерахувати на рахунок Комунального підприємства "Жилсервіс-2" (49000, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 68, код 32350310), про що видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75- А, код 37454258) судовий збір у розмірі 1378, 00 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.12.2016

Суддя Я.С. Золотарьова