ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.12.2016 справа № 908/3431/16

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна розглянувши матеріали:

за позовом відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Шушенська, 38)

до відповідача Державного навчально-виробничого закладу авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. маршала авіації ОСОБА_1» (70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Радянська, буд. 1)

про стягнення 583554,20 грн.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розмір ставок судового збору (стаття 4 Закону) встановлено виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру дорівнює 1,5 (півтора) відсотки ціни позову, але не менше 1 (одного) розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206700,00 грн.), за подання позовної заяви не майнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) станом на 1 січня 2016 р.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем заявлена вимога майнового характеру, враховуючи наведені вище норми права розмір судового збору за заявлені позивачем вимоги повинен складати 8753,31 грн.

Позовні матеріали не містять доказів сплати судового збору.

В окремій заяві позивач просив відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі. В обґрунтування заяви посилався на скрутний фінансовий стан, відсутність коштів, достатніх для оплати судового збору, у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

За наслідками розгляду зазначеної заяви про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення у звязку із наступним:

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.13 р. встановлено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з скрутним фінансовим становищем та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

На підтвердження скрутного фінансового становища позивач надав копії довідок про залишки грошових коштів на поточних рахунках, довідки щодо встановлених нормативів відрахувань на поточні рахунки, довідки щодо мінімально необхідних платежів, постанов про арешт майна та коштів, про відкриття виконавчого провадження, звіт про фінансові результати тощо.

Наведені позивачем обставини та надані докази на підтвердження цих обставин щодо відсутності грошових коштів на оплату судового збору не можуть вважатися безумовною підставою саме для відстрочення сплати судового збору та не позбавляють ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких МЕМ обовязку виконання вимог процесуального закону.

При цьому, заявником у заяві про відстрочення сплати судового збору зазначено, що існує ймовірність відновлення НКРЕКП для позивача розрахункового нормативу відрахувань коштів на поточні рахунки, а отже останній матиме можливість сплатити судовий збір до ухвалення судового рішення. Наведені доводи позивача не є обґрунтованими, оскільки містять припущення. Отже, позивачем не подано доказів на підтвердження того, що у ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких МЕМ зявляться кошти на сплату судового збору протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду спору і він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Таким чином, наведені обставини щодо відсутності грошових коштів для сплати судового збору, не є підставою для застосування ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а саме для відстрочення сплати судового збору. При цьому, вжиття заходів в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є правом суду, а не його обовязком.

З огляду на вищевикладене слідує, що позивач не дотримався положень Закону України «Про судовий збір» та Господарського процесуального кодексу України, а саме: не додав до позову доказів сплати судового збору в установленому Законом розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 57, п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 180 аркушах, в тому числі оригінал фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист на імя відповідача від 21.12.2016 р.

Ухвала набрала законної сили 26.12.2016 р.

Суддя В.В. Носівець