номер провадження справи 24/103/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 Справа № 908/2789/16

за позовом Концерну Міські теплові мережі (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, 7; )

до відповідача: приватне підприємство Нізам (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 156; фактична адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Портова, 2; )

про стягнення 46 905,50 грн.

суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 11.07.2016р. № 243/20-19

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

20.10.2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся Концерн Міські теплові мережі з позовом до приватного підприємства Нізам про стягнення з відповідача вартість спожитої теплової енергії за період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року, з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 46 905,50 грн.

Ухвалою від 20.10.2016р. судом порушено провадження у справі № 908/2789/16, присвоєно провадженню номер 24/103/16, справу призначено до розгляду на 28.11.2016р.

Ухвалою від 28.11.2016р. розгляд справи відкладений на 20.12.2016р.

Судове засідання проводилося без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 20.12.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. ст. 322, 509, 510, 525, 692, ч. 2 ст. 714 ЦК України, ч. 2 ст. 179, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 275 ГК України, Закон України «Про теплопостачання», Постанову Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. року № 1198 та вказує на те, що концерн «Міські теплові мережі» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № 103 по вул. Портова, 2 загальною площею 191,3 м2. право власності на яке зареєстровано за ПП «Нізам». Позивач підготував проект Договору «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» та надіслав його на адресу відповідача. Проте, договір на даний час сторони так і не уклали. З метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку в частині отримання належних послуг з централізованого опалення, позивач здійснював відпуск теплової енергії з початку опалювального сезону 2013-2014 років, 2014 - 2015 років, 2015-2016 років відповідно до рішень про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя. Позивачем було відпущено теплову енергію відповідачу за період: з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р., жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. на загальну суму 46 905,50 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання - передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача. Однак, відповідач на протязі спірного періоду не виконував свої обовязки по сплаті спожитої теплової енергії, у звязку з чим за відповідачем значиться заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 46 905,50 грн. З урахуванням викладеного, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, документи, витребувані судом, не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи відповідач був попереджений належним чином, в порядку статті 64 ГПК України, ухвалами суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, що направлено на адресу відповідача, яка зазначена у позові.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місця знаходження юридичних осіб учасників судового процесу. Відповідні процесуальні документи надіслані згідно з поштовими реквізитами учасників процесу. Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи повідомлення відповідача про порушення провадження у справі та призначення судового засідання.

Неявка представника відповідача не перешкоджала вирішенню спору. Справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. № 2633-ІУ, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198 (далі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до Закону України «Про природні монополії», концерн «Міські теплові мережі» відноситься до субєктів природної монополії.

Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання», Теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Концерн «Міські теплові мережі» (Теплопостачальна організація) здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № 103 по вул. Портова, 2 загальною площею 191,3 м2, яке знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення.

Згідно витягу Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію від 18.11.2006 року, право власності на нежитлове приміщення, напівпідвалу літ. А-5, Запорізька обл., м. Запоріжжя, по вул. Портова, буд. 2, прим. 103 зареєстровано за приватним підприємством «Нізам».

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття балансоутримувача (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово - комунальних послуг з кінцевими споживачами.

Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на обєктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Статтею 24 цього Закону визначено, що основним обовязком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії

Згідно Правил користування Споживачем тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії (п. 4.). Споживач зобовязаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання (п. 14.).

Частиною 2 ст. 179 Господарського Кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування».

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГК України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Концерн «МТМ» неодноразово направляв на адресу ПП «Нізам» 2 примірники підписаного і відповідним чином оформленого договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, з вимогою у 20 - денний термін розглянути, підписати, завірити печаткою і 1 примірник договору повернути на адресу позивача (докази направлення містяться в матеріалах справи).

Однак, на даний час доказів укладання сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді не надано, що суперечить вимогам діючого законодавства.

З метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку в частині отримання належних послуг з централізованого опалення, Концерн «МТМ» здійснював відповідачу відпуск теплової енергії з початку опалювального сезону 2013-2014 років, 2014 - 2015 років, 2015-2016 років відповідно до рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя (копії рішень містяться в матеріалах справи).

Згідно ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України, до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін».

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як пояснив представник концерну «МТМ», позивач змушений був постачати відповідачу теплову енергію до нежитлового приміщення № 103 по вул. Портова, яке знаходиться в житловому будинку, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян в користуванні теплом і забезпечення збереження їх здоровя,

Система опалення приміщень відповідача є невідємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, в якому вони розташовані. Тож, факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді є підтвердженим.

Частиною 1 п. 23 «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198 визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку». У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Так, відповідно до інформації наданої КП «ВРЄЖО № 13», правонаступником якого є МКП «Основаніє» (балансоутримувач житлового будинку по вул. Портова 2) на обєкт теплопостачання, розмір теплового навантаження на потреби опалення до 31.12.2015р. складав - 4 828 ккал/год.

17.09.2014р. представниками Концерну «МТМ» проведено обстеження системи опалення приміщення відповідача, про що складено відповідний акт, та виконаний розрахунок теплового навантаження на опалення по фактично встановленій поверхні нагріву - 8485 ккал/год. На підставі даного розрахунку позивачем за період з 17.09.2014р. по 31.12.2015р. здійснено коригування нарахувань згідно різниці (8485 - 4828 = 3657) теплового навантаження.

Починаючи з 01.01.2016р., концерн «МТМ» нараховував відповідачу відповідно до теплового навантаження на потреби опалення у розмірі - 8485 ккал/год (розрахунок теплового навантаження на потреби опалення № 3955/09/09 від 06.08.2015р.).

Позивачем було відпущено теплову енергію відповідачу за період: з жовтня 2013р. по квітень 2014р., з жовтня 2014р. по квітень 2015р., з жовтня 2015р. по квітень 2016р. на загальну суму 46 905,50 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання - передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача.

Однак, відповідач не виконував свої обовязки щодо оплати за спожиту теплову енергію, у звязку з чим, на час розгляду справи в суді сума основного боргу складає 46 905,50 грн., яка підтверджена матеріалами справи.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 46 905,50 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що Концерн «МТМ» не мав законної можливості припинити відпуск теплової енергії на обєкти теплопостачання шляхом відключення приміщення від централізованої системи теплопостачання будинку. Для відключення приміщення від централізованої системи теплопостачання будинку відсутні як правові підстави, так і технічна можливість.

Наказом Мінбуду України № 4 от 22.11.2005р. «Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» зі змінами, внесеними Наказом Мінжитлокомунгоспу № 169 від 06.10.2007р., визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП.

Внесені Наказом № 169 від 06.10.2007р. зміни унеможливлюють відключення від теплопостачання окремих приміщень багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від теплопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обовязок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

В даному випадку, відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості суду не надав.

Отже, з підстав зазначених вище, позов задоволено судом.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі в сумі 1 378,00 грн. відноситься на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства Нізам (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 156; фактична адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Портова, 2; ) на користь концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, 7; , поточний рахунок зі спеціальним режимом використання 2813 у філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) вартість спожитої теплової енергії в сумі 46 905 (сорок шість тисяч девятсот пять) грн. 50 коп.

Видати наказ

Стягнути з приватного підприємства Нізам (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 156; фактична адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Портова, 2; ) на користь концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, 7; , поточний рахунок 1951 у філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) - судові витрати в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення у повному обсязі складено і підписано 26.12.2016р.