ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Справа № 923/1028/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектсервіс»

про стягнення упущеної вигоди в сумі 141960,91 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бугор Н.І.;

від відповідача: ОСОБА_3;

від 3-особи: не прибув.

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (позивач) звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення упущеної вигоди у розмірі 141960,91 грн. за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектсервіс».

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Ухвала суду про порушення справи, направлена на адресу третьої особи, повернулася до суду з відміткою: не розшукано, не зареєстровано. Як слідує з матеріалів справи, а саме з довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 19.10.2016., місцем реєстрації 3-особи є м. Київ, вулиця Спаська, 9-А. Така ж адреса вказана позивачем і у позовній заяві.

Відповідно до пункту 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 №01-8/1228 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній" і т.п., можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом процесуальних дій.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено захист прав і свобод людини і громадянина судом. Зокрема, частиною четвертою цієї статті встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

За приписом пункту 1 статті 8 цього Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою.

Розгляд справи відбувався поза межами строків, передбачених ст..69 ГПК України, на підставі відповідних ухвал суду.

Враховуючи викладене, суд, відповідно до ст..75 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, суд -

в с т а н о в и в:

Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 20.01.2016 року по справі №22-ц/796/1251/2016 було задоволено позов Пат «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнано за позивачем право власності на нежитлові приміщення №№1, 2 (групи приміщень №5), приміщення №1 (групи приміщень №5а), приміщення з №1 по №26 (групи приміщень №11) (в літ.»А»), загальною площею 467,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю на час розгляду справи 7200000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором кредиту №39.29-50/687к. від 05.04.2007 р.

З огляду на вищевикладене, позивач стверджує, що набув право власності на зазначене вище нерухоме майно. Дана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Позивач стверджує, що незважаючи на те, що право власності на зазначене нерухоме майно перейшло до позивача 27.01.2016 року, - відповідач продовжував безпідставно без укладення жодних договорів та сплати орендної плати використовувати це майно шляхом передачі його в оренду та отримання доходу за здійснення підприємницької діяльності.

Позивачу стало відомо, що між відповідачем та третьою особою без згоди банку як іпотекодержателя було укладено договір оренди нежитлового приміщення №1 від 01.04.2015 р. та Додаткову угоду №4 від 03.02.2016 р. до нього, за умовами якої строк дії договору оренди було продовжено до 01.04.2017 року, зменшена площа орендованих ТОВ «Проектсервіс» нежитлових приміщень та розмір орендної плати був зафіксований у сумі 22160,00 грн. на місяць.

29 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача із претензією щодо перерахування втраченої вигоду, яку відповідач отримав неправомірно використовуючи майно Банку, а саме здаючи в оренду частину нерухомого майна в період з 27.01.2016 року по липень 2016 року. Відповідач залишив претензію без відповіді та реагування.

Згідно приписів ст..225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Позивачем доведено, що за період з 27.01.2016 року по 28.07.2016 року відповідач отримав вигоду на загальну суму 141960,91 грн. внаслідок порушення прав позивача.

Частиною 4 ст.623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (втраченої вигоди) враховуються заходи, які вжиті кредитором щодо їх одержання.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку йдеться мова не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вважає, що позиція відповідача не заслуговує на увагу, оскільки, на думку суду, вона не підтверджена відповідними доказами.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України відноситься на відповідача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено про дату складання повного рішення.

На підставі викладених норм права, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул.Ковпака, 29, ) упущену вигоду у розмірі 141960,91 грн., що були отримані внаслідок передачі в оренду частини нерухомого майна Банку, яке розташовано: АДРЕСА_1 та 2129,41 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.12.2016р.

Суддя В.В.Литвинова