ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Справа № 911/3583/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми ХАС

про стягнення 28817,11 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. № 2-498д від 14.03.2016 р.

від відповідача: не зявився

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Укргазвидобування в особі філії газопромислового управління Шебелинкагазвидобування (далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми ХАС (далі відповідач) про стягнення 28817,11 грн.

Проте, в Положенні про філію Газопромислового управління Шебелинкагазвидобування, затвердженому в.о. Голови правління ПАТ Укргазвидобування 28.12.2012 р., не зазначено права представляти юридичну особу в суді (господарському суді).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за угодою про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна № 2-УНМ-11 від 01.09.2011 р., у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28263,57 грн., 503,24 грн. пені, 50,30 грн. 3% річних, а також витрати зі сплати судового збору.

У судовому засіданні 01.12.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 01.12.2016 р. представника не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно. Відзиву на позов, до господарського суду від відповідача не надходило.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.12.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.09.2011 р. між Публічним акціонерним товариством Укргазвидобування Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірми ХАС (користувач) було укладено угоду про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна № 2-УНМ-11.

Відповідно до п. 1 угоди балансоутримувач забезпечує обслуговування приміщення на 8-му поверсі адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Інженерний, 1-А, загальною площею 113,7 кв. м, а користувач відшкодовує витрати балансоутримувача з утримання об'єкту та комунальні платежі.

Згідно з пунктом 4 угоди, щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за звітним, користувач зобовязується відшкодовувати балансоутримувачу витрати, які останній несе на утримання обєкту в розмірі 541,61 грн. з ПДВ, та витрати за обслуговування і комунальні платежі, відповідно до щомісячного розрахунку. Сума витрат за обслуговування визначається актом узгодження витрат, складеним на підставі щомісячного розрахунку відшкодування комунальних витрат та інших витрат на обслуговування обєкта.

У відповідності до пункту 7, дана угода укладена строком з 01.09.2011 р. по 31.12.2011 р. включно. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про його зміну або розірвання, то він вважається щорічно продовженим на кожен наступний строк в один рік на тих самих умовах, які передбаченні даним договору.

Додатковою угодою № 3 від 28.12.2012 р. до угоди від 01.09.2011 р. у звязку з реорганізацією Дочірньої компанії «Укргазвидобунання» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» шляхом перетворення у Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування», сторони домовились у преамбулі договору та у всіх додатках, які є невідємною частиною договору, слова: «Дочірня компанія «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» замінити на слова - «Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Також, додатковою угодою № 3 від 28.12.2012 р. до угоди сторони домовились пункт 4 викласти в наступній редакції: «Щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за звітним, користувач за домовленістю сторін зобовязаний відшкодовувати витрати балансоутримувачу у розмірі 9664,50 грн., у т.ч. ПДВ, які останній несе на утримання обєкта, а також витрати за обслуговування і комунальні платежі, відповідно до щомісячного розрахунку. Сума витрат за обслуговування визначається актом узгодження витрат, складеним на підставі щомісячного розрахунку відшкодування комунальних витрат та інших витрат на обслуговування обєкта».

Додатковою угодою № 8 від 01.06.2016 р. до угоди про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна № 2-УНМ-11 сторони погодили викласти пункт 4 угоди в наступній редакції: «Щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за звітним, користувач за домовленістю сторін зобовязаний відшкодовувати витрати балансоутримувачу у розмірі 11370,00 грн., у т.ч. ПДВ, які останній несе на утримання обєкта, а також витрати за обслуговування і комунальні платежі, відповідно до щомісячного розрахунку. Сума витрат за обслуговування визначається актом узгодження витрат, складеним на підставі щомісячного розрахунку відшкодування комунальних витрат та інших витрат на обслуговування обєкта».

На виконання умов угоди позивач за серпень - вересень 2016 року свої зобовязання щодо утримання та обслуговування обєкту нерухомого майна виконав повністю, що підтверджується актами про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна від 31.08.2016 р. на суму 13660,15 грн., від 31.08.2016 р. на суму 201,99 грн., від 30.09.2016 р. на суму 14315,61 грн., від 30.09.2016 р. на суму 85,82 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками товариств (копії долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом).

Проте, в порушення умов угоди відповідач зобовязання з відшкодування балансоутримувачу витрат на утримання та обслуговування обєкта нерухомого майна не виконав, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 28263,57 грн., що і спричинило звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судові засідання представника не направив, відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів оплати відшкодування балансоутримувачу витрат на утримання та обслуговування обєкту нерухомого майна суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за угодою про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна № 2-УНМ-11 від 01.09.2011 р. (зі змінами), з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 28263,57 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 503,24 грн. пені за порушення термінів оплати відповідно до п. 4 угоди.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5 угоди при несвоєчасному внесенні плати, користувач зобовязується сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 503,24 грн., нарахованої на заборгованість відповідача щодо кожного акту окремо, за період з 20.09.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 13660,15 грн., за період з 20.09.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 201,99 грн., за період з 20.10.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 14315,61 грн., за період з 20.10.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 85,82 грн. Зазначений розмір пені є обґрунтованим та арифметично вірним, у звязку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 50,30 грн., нарахованих на суму заборгованості щодо кожного акту окремо, за період з 20.09.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 13660,15 грн., за період з 20.09.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 201,99 грн., за період з 20.10.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 14315,61 грн., за період з 20.10.2016 р. до 26.10.2016 р. на суму 85,82 грн., є обґрунтованим та арифметично вірним, у звязку з чим 3 % річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми ХАС (08800, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Леніна, буд. 48, код 21237338) на користь Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) 28263 (двадцять вісім тисяч двісті шістдесят три) грн. 57 коп. основного боргу, 503 (пятсот три) грн. 24 коп. пені, 50 (пятдесят) грн. 30 коп. 3% річних, 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 06.12.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна