ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2016 р.Справа № 924/1097/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке обласне земельне агентство" м. Хмельницький

до Комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький" м. Хмельницький

про стягнення 5 659,14 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 28.11.16р.

відповідача: не зявився

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький" заборгованості в розмірі 5 659,14 грн. в т.ч. 4 750грн. боргу, 190грн. інфляційних нарахувань, 62,47грн. 3% річних та 656,67грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем договірного зобов'язання з оплати виконаних робіт, умов укладеного між сторонами договору, положення ст. ст. 526, 549-551, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 198, 216-218, 230-232 ГК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що від відповідача в погашення заявленої до стягнення заборгованості кошти не надходили.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів не надав, про причини неявки та неподання доказів не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався. Ухвали суду направлялись на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та ЄДРЮО, ФОП та ГФ та повернуті на адресу суду із відміткою відділення поштового зв'язку - "за закінченням терміну зберігання". При цьому судом враховуються положення ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

21.08.2015 р. між комунальним підприємством "Аеропорт Хмельницький" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке Обласне Земельне Агентство" (виконавець) укладено договір на виконання робіт №ТД-262 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 виконавець зобов'язується виконати з дотриманням вимог законодавства роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи. Земельна ділянка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада.

Технічні, економічні та інші вимоги до документації викладені у завданні на виконання робіт (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість робіт за цим договором становить 4 750грн.. Загальна вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток 1).

Замовник протягом 3-х банківських днів з дня отримання ним технічної документації із землеустрою та підписання акта приймання-передачі робіт зобов'язується здійснити повну оплату виконавцю робіт згідно з пунктом 2.1 договору (п. 2.2 договору).

У п. 3.1 договору сторони погодили, що приймання виконаних робіт за цим договором оформляється актом приймання-передачі робіт.

Замовник зобов'язаний підписати акт протягом 3-х банківських днів з дня одержання технічної документації (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору у разі відмови від підписання акта замовник складає протягом 5 днів з моменту отримання акта і технічної документації мотивований протокол розбіжностей.

Виконавець зобов'язується виконати роботи відповідно до умов цього договору протягом 180 календарних днів з моменту отримання від замовника всіх необхідних документів (п. 4.1 договору).

За умовами п. 4.2 договору виконавець має право виконати роботи достроково. Оплата у цьому разі проводиться у погоджений сторонами строк.

За невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та цим договором (п. 5.1 договору).

Згідно з п. 5.3 договору за порушення строків виконання робіт або за несвоєчасну оплату виконаних робіт виконавець/замовник сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Відповідно до п. 9.1 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов'язань.

У додатку №1 до договору "Протокол погодження договірної ціни на виконання робіт" сторони засвідчили досягнення згоди щодо розміру договірної ціни в сумі 4 750грн. Зазначено, що протокол є підставою для взаємних розрахунків між виконавцем та замовником.

Договір та додаток №1 до нього підписані представниками сторін, скріплені відтисками їх печаток, містять відмітку про їх погодження головою Хмельницької обласної ради.

Відповідно до акту надання послуг №56 від 31.05.2016 р. позивачем на підставі договору №ТД-262 від 21.08.2015 р. виконані роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на суму 4 750грн. В акті зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Акт підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їх печаток без зауважень та заперечень.

Позивач листами від 10.08.2016 р. №1228, від 08.09.2016 №1359 звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість, з-поміж іншого, за актом надання послуг №56 від 31.05.2016 р. Однак зазначені вимоги залишились без відповіді та задоволення.

У зв'язку з несплатою відповідачем вартості виконаних за договором №ТД-262 від 21.08.2015р. робіт, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 4750грн. заборгованості за роботи, а також 190грн. інфляційних нарахувань, 62,47грн. 3% річних та 656,67грн. пені.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 21.08.2015 р. було укладено договір на виконання робіт №ТД-262, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується виконати з дотриманням вимог законодавства роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору №ТД-262 від 21.08.2016 р. було виконано роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на суму 4750грн., які прийняті відповідачем згідно акту №56 від 31.05.2016 р. Натомість відповідач свої договірні зобов'язання щодо оплати виконаних робіт у визначений умовами договору строк не провів, утворивши заборгованість в розмірі 4750грн. Доказів про сплату відповідачем 4750грн. суду не подано.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення 4750грн. суми основного боргу визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 62,47 грн. та інфляційні втрати у розмірі 190 грн. згідно поданого розрахунку.

Проаналізувавши подані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань, суд доходить висновку, що обґрунтованими, заявленими в межах можливих нарахувань є 62,30грн. 3% річних та 190грн. інфляційних втрат. У стягненні 0,17грн. 3% річних слід відмовити.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами в п. 5.3 договору погоджено, що за порушення строків виконання робіт або за несвоєчасну оплату виконаних робіт виконавець/замовник сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

На підставі вищезазначеного пункту договору за прострочення оплати відповідачем робіт позивачем заявлена до стягнення пеня у розмірі 656,67грн. згідно з поданим розрахунком.

Проаналізувавши поданий розрахунок, суд вважає, що обґрунтованою є пеня у розмірі 654,88грн. У стягненні 1,79грн. пені слід відмовити.

Доказів, які би спростовували позовні вимоги, суду не подано.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення ст. 33 ГПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх з вимог і заперечень, позовні вимоги заявлені правомірно, обґрунтовані матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню у сумі 4750грн. боргу, 62,30грн. 3% річних, 190грн. інфляційних нарахувань та 654,88грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.1, 2, 22, 33, 43, 44, 49, 82, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке обласне земельне агентство" м. Хмельницький до Комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький" м. Хмельницький про стягнення 5 659,14 грн. задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький", м. Хмельницький, Аеропорт (код 21324586) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницьке обласне земельне агентство", м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 34, офіс 210 (код 37864153) 4750грн. (чотири тисячі сімсот п'ятдесят гривень) заборгованості, 190 грн. (сто дев'яносто гривень) інфляційних втрат, 62,30 грн. (шістдесят дві гривні 30 коп.) 3% річних, 654,88 грн. (шістсот п'ятдесят чотири гривні 88 коп.) пені, 1377,52 грн. (одну тисячу триста сімдесят сім гривень 52 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У позові про стягнення 0,17грн. 3% річних та 1,79грн. пені відмовити.

Повний текст рішення складено 26.12.2016р.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2, 3 - відповідачу (29008, м. Хмельницький, Аеропорт; м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 8, оф.208, "Аеропорт").