ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р.Справа № 916/2811/16

За позовом Компанії Анімаккорд, Лтд

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Копійка-Центр

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю ІТАК

про стягнення компенсації у розмірі 43 500,00 грн.

Суддя Власова С.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №1876 від 26.06.2016р.; ОСОБА_2 за довіреністю №1876 від 26.06.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_3, згідно довіреності від 06.01.2014р.;

від третьої особи: не зявився.

В засіданні 13.12.2016р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №1876 від 26.06.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_3, згідно довіреності від 06.01.2014р.

від третьої особи: не зявився.

Суть спору: про стягнення з ТОВ „Копійка-Центр на користь Анімакорд, Лтд 43500грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, подав письмові пояснення від 06.12.2016р. за вх.№29606/16, в їх обґрунтування зазначає, що 31.01.2015р. та 02.02.2015р. представниками позивача в магазині „Копійка за різними адресами, а саме: м.Одеса, вул. Добровольського, 70б та м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова,39, виявлено 2 окремих випадки незаконного розповсюдження новорічних подарунків із зображенням частини аудіовізуального твору мультиплікаційного фільму „Маша і Мєдвєдь, а саме, зображення персонажу „Маша, який є обєктом інтелектуальної власності, виключним правом щодо якого володіє позивач. Суму компенсації, заявлену до стягнення з відповідача, що налічує 30 мінімальних заробітних плат, позивач розрахував зважаючи на той факт, що мало місце два випадки порушення авторського права, розповсюдження контрафактного товару за двома різними адресами торгової мережі, повторність, тривалість, небажання в досудовому порядку врегулювати спір. Позивач додає, що Анімакорд Лтд є власником виключних прав на персонажі аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалі „Маша и Медведь, що підтверджується договором №ММ-2 від 10.12.2014р. про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали „Маша и Медведь та „Машины сказки) та п.4 Акту передачі прав №1 від 01.01.2015р. до вказаного вище договору, тому позивач володіє виключним правом надавати дозвіл на використання або забороняти використання обєктів інтелектуальної власності, якими є персонаж „Маша та персонаж „Ведмідь, як частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалі „Маша і Мєдвєдь, що можуть використовуватись самостійно. Щодо тверджень відповідача, що представник позивача ОСОБА_4 не мав належних повноважень для проведення відеофіксацій, повідомляю, що останній є представником як ТОВ „Маша и Медведь, так і компанії Анімакорд Лтд. Також, позивач звертає увагу суду на те, що Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.07.2015р. по справі №756/2251/15-ц суд зазначив, що той факт, що придбання товарів відбулося раніше, ніж видана представникам довіреність на представництво інтересів позивача правового значення для вирішення питання про порушення прав позивача не має, оскільки, вона вчинивши вказаний правочин погодила такі дії, до то ж для визначення наявності порушеного права особи не має значення, яка саме особа виявила таке порушення, перевірці підлягають повноваження представника на право звернення до суду.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 17.11.2016р. за вх.№28004/16, де вказує, що згідно наданих відеозаписів від 31.01.2015р. та від 02.02.2015р. відеозйомка здійснювалася невідомою особою, час та місце визначити також неможливо, кадри з демонстрацією фіскального чеку не проглядаються, отже, вказані відеозаписи не можуть бути прийняті в якості доказів. На думку відповідача, дії позивача були безпосередньо направлені не на захист своїх прав інтелектуальної власності, а на реалізацію права отримати компенсацію, оскільки, при виявленні першого нібито порушення авторського права та продажу контрафактного товару, яке могло мати місце 12.01.2015р. в магазині „Копійка ТОВ „Копійка-Трейд, розташованого в м.Одеса, вул. Маршала Говорова,10/6, представник позивача повинен був за наявності повноважень від позивача звернутися до адміністрації магазину або зробити відповідний запис в книзі відгуків і пропозицій, проте, зазначених дій зроблено не було, що свідчить про відсутність повноважень на представлення інтересів позивача та небажання врегулювати спір в досудовому порядку. Одночасно, відповідач вказує, що лист про припинення порушення направлено відповідачеві лише 18.05.2016р. (отримано 30.05.2016р.), тобто, через 16 місяців з дати порушення його прав. Також, відповідач зазначає, що на його вимогу позивач не надав засвідчених документів, що підтверджують повноваження представника ТОВ „Маша і Мєдведь на день здійснення відеофіксації, а саме 31.01.2015р. та 02.02.2015р. представляти інтереси останнього як правоволодільця. При цьому, відповідач повідомляє, що постачальником товару, що є предметом спору по даній справі, є ТОВ „ІТАК, тому, вважає за необхідне залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача щодо залучення ТОВ „ІТАК до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача, відповідно до чого судом винесено ухвалу суду від 03.11.2016р.

Товариство з обмеженою відповідальністю „ІТАК про місце та дату судових засідань було повідомлено належним чином, але представник третьої особи в судові засідання не зявлявся, про поважність причин незявлення суд не повідомив, проте, товариство надало пояснення від 18.11.2016р. за вх.№28111/16, в їх обґрунтування зазначає, що у жовтні місяці 2014р. ТОВ „КОПІЙКА-ЦЕНТР придбало згідно рахунку-фактури №ИТ-3404 від 07.10.2014р. та видаткової накладної №ИТ-2827 від 15.10.2014р. у ТОВ „ІТАК новорічні пакунки 20*35мет. та малюнки в кількості 100шт. на загальну суму 3097,00грн., однак, на проданих новорічних пакунках відсутні персонажі аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу „Машу і Мєдвєдь, у звязку з чим ТОВ „ІТАК не має ніякого відношення до даного спору, тому, останній не може виступати у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та просить розглядати справу без їх участі.

Клопотання відповідача від 02.11.2016р. за вх.№26647/16 про ознайомлення з матеріалами справи, від 03.11.2016р. за вх.№26809/16 про відкладення розгляду справи, від 03.11.2016р. за вх.№26808/16, від 15.11.2016р. за вх.№27738/16, від 06.12.2016р. за вх.№29592/16 про залучення доказів до матеріалів справи були судом задоволені.

Клопотання відповідача від 22.11.2016р. за вх№2-6183/16 про витребування у позивача доказів, а саме першоджерело (носій) відеозапису контрольних закупівель від 31.01.2015р. та від 02.02.2015р. судом не задовольняється, оскільки, за твердженням представника Анімакорд Лтд мобільний телефон, який був застосований ОСОБА_4 при фіксації порушень є приватною власністю останнього та не є його робочим телефоном.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представників сторін та їх правові позиції, суд встановив наступне:

10.12.2014р. на підставі договору №ММ-2, укладеного між ТОВ „Маша і Мєдвєдь (правовласник) та Анімаккорд, ЛТД (набувач), товариство передало Анімаккорд, ЛТД виключні права на аудіовізуальні твори анімаційні серіали „Маша і Мєдвєдь та „Машині казки, про що сторонами складено та підписано додаток №1 до договору, акт передачі прав №1 від 01.01.2015р.

Відповідно до п. 1.3. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. правовласник заявляє та гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори та, що після передачі/відчуження за актами передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобовязаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Згідно п.1.7.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладеним правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобовязується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі елементи і обєкти аудіовізуальних творів, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назви анімаційних серіалів «Маша і Мєдвєдь» та «Машині казки», графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та обєкти безпосередньо в додатках до цього договору.

Відповідно до п.7.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком №1 до договору №ММ-2 від 10.12.2014р. сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „Маша и Медведь і «Машині казки» та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

На підтвердження розповсюдження відповідачем товару із зображенням, що є обєктом авторського права (АКЦ подарунок новорічний), позивач подав диск із відеозаписами від 31.01.2015р., від 02.02.2015р., що здійснені в мережі універсамів „Копійка, за адресами: м. Одеса, проспект Добровольського, 70б та м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 39, представником Анімаккорд Лтд, фіскальні чеки та чеки про безготівковий розрахунок банківською карткою у магазині „Копійка, за адресою: проспект Добровольського, 70б, № від 31.01.2015р., №495 від 31.01.2015р., та за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 39, № від 02.02.2015р., №5282 від 02.02.2015р.

На новорічному подарунку зображено малюнок із зображенням персонажу "Маша", як самостійної складової частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь", права на який також належать Анімакорд Лтд.

Як встановлено судом з матеріалів справи, лист щодо припинення порушення авторського права представником Анімакорд Лтд було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Копійка-центр" 17.05.2016р., на що отримано відповідь ТОВ „Копійка-Центр за №97/16-КЦ від 30.05.2016р. із проханням про надання додаткових матеріалів, що підтверджують факт купівлі подарунків із зображенням на упаковці саме частин аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу „Маша и Медведь, а саме із зображенням персонажу „Маша. Подалі, представником Анімакорд Лтд у відповідь на лист ТОВ „Копійка-Центр було надіслано останньому додаткові матеріали, а саме відеофіксації від 31.01.2015р., що була здійснена за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського,70-Б та від 02.02.2015р., що була здійснена за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 39, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком № від 24.06.2016р., однак, доказів реагування відповідачем на лист позивача від 24.06.2016р. до справи сторонами не подано.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені Анімаккорд, ЛТД позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 43500грн. компенсації за порушення майнових авторських прав частково правомірними, такими, що відповідають дійсними обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший обєкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних обєктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. ОСОБА_5 не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про авторське право і суміжні права, аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Частиною 1 статті 8 названого Закону до обєктів авторського права віднесено твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема аудіовізуальні твори.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України Про авторське право і суміжні права майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного кодексу України, суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації ( п.п. 51.2, 52.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

У визначенні розміру такої компенсації суд виходить з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання обєкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення. ( Пункт 51.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із захистом прав інтелектуальної власності від 17.10.2012 р. № 12).

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши умови договорів, суд доходить висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал Маша і Мєдвєдь та на його складові частини, в тому числі і на малюнок "Маша", а отже, і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом. Тобто, Анімаккорд, ЛТД є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ТОВ Маша і Мєдвєдь, в тому числі малюнок Маша, який в силу статті 9 Закону України Про авторське право і суміжні права охороняється як твір відповідно до цього Закону.

Факт розповсюдження відповідачем товарів новорічних подарунків, що містять малюнок, який є обєктом авторського права, підтверджується фіскальними чеками та чеками про безготівковий розрахунок банківською карткою у магазині „Копійка, за адресами: м. Одеса, проспект Добровольського, 70б та м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 39, № від 31.01.2015р., №495 від 31.01.2015р., № від 02.02.2015р., №5282 від 02.02.2015р.

Таким чином, судом встановлено факт порушення ТОВ „Копійка-Центр майнових авторських прав на персонаж "Маша", як складову частину аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь, шляхом розповсюдження товару, що містить зображення персонажу „Маша.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Одночасно, суд не приймає подані позивачем відеофіксації від 31.01.2015р., від 02.02.2015р. в якості доказу, оскільки, на вказаних відеофіксаціях відсутні адреси магазинів, в яких проводилася відеозйомка, не вказані дати здійснення таких відеозйомок, а на відеофіксації від 02.02.2015р. записано лише зал магазину зсередини, що не дає можливості встановити в якому саме магазині проводилася відеозйомка. Крім того, процес відеозйомки може суттєво порушувати певні особисті немайнові права фізичної особи касира ОСОБА_6 та фізичної особи касира ОСОБА_7, а ст.307 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода фізичної особи може виражатись як у письмовій, так і в усній формі в залежності від обставин, при яких провадиться відповідна зйомка, тоді як зйомку проведено прихованою камерою, на відео зафіксовані фізичні особи касири, згода яких на приховану їх відеозйомку не надавалась.

Позивач наполягає на неодноразовому порушені Відповідачем його виключних майнових авторських прав факт якого вперше було зафіксовано 31.01.2015р.

Судом не можуть бути прийняті до уваги твердження позивача про направлення відповідачу листа щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору з огляду на те, що з наявної в матеріалах справи копії фіскального чеку на оплату кур'єрських послуг від 18.05.16р. після закінчення реалізації новорічних подарунків в мережі магазинів відповідача, що унеможливило відповідачем самостійно припинити порушення авторських прав позивача.

Згідно з п. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Крім того, суд зауважує, що положення Цивільного кодексу України та Закону України "Про авторське право і суміжні права" не ставлять розмір компенсації у пряму залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації від згаданих факторів), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених статтею 52 названого Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат). Таку правову позицію, зокрема, викладено в пункті 10 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012 № 01-06/417/2012 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про захист прав на об'єкти інтелектуальної власності (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)".

Одночасно, суд враховує, що, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушника надмірних грошових сум як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, оскільки проведення повторної закупівлі в мережі відповідача новорічного подарунку без пред'явлення відповідачу будь яких претензій після встановлення першого порушення його виключних майнових авторських прав із засобу захисту, нарахована позивачем компенсація перетворюється на джерело отримання субєктом авторського або суміжного права невиправданих додаткових прибутків.

Крім того, при визначенні розміру компенсації, яка, як вже було зазначено судом, за своєю суттю фактично замінює право на відшкодування збитків, суд також бере до уваги відсутність доведених збитків позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушення є небагаторазовим використанням аб'єкта авторського права, а одноразовим, тривалим порушенням, яке було здійснено у короткий проміжок часу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та не допускаючи можливість надмірного збагачення Анімаккорд Лтд за рахунок отриманої компенсації, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення компенсації у мінімально встановленій статею 52 ЗУ Про авторське право і суміжні права сумі - 10 мінімальних заробітних плат, а саме 14500,00 грн.

Позивачу за рахунок відповідача згідно ст.49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за розгляд позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 459,34грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов позивача частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Копійка-Центр (65007, м. Одеса, вул. Болгарська,1, код 37678707) на користь Анімаккорд Лтд (Республіка Кіпр, 1095, м. Нікосія, ОСОБА_5,6, корп.С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451) 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот) грн. компенсації за порушення майнових авторських прав, 459 (чотириста пятдесят девять) грн. 34коп. судового збору.

3. Відмовити Анімакорд, ЛТД у задоволенні решти частини заявлених позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати у відповідності до ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.12.2016р.

Суддя Власова С.Г.