КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Справа№ 910/2225/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Агрикової О.В.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року

у справі №910/2225/16 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім"

до Державної казначейської служби України

Заводський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про стягнення 237,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 237,00 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправними рішеннями та діями державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 16-17).

Спір, на думку позивача, виник внаслідок того, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату гр. ОСОБА_2, фактично виконана позивачем за скасованим рішенням районного суду м. Запоріжжя у зв'язку з чим не було підстав виносити державним виконавцем постанов про звернення стягнення на заробітну плату, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/2225/16 від 11 липня 2016 року у справі № 910/2225/16 у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с. 53-55).

28 липня 2016 року ТОВ "Техенергохім" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №910/2225/16, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю і прийняти нове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ТОВ "Техенергохім" 237 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" на рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №910/2225/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Калатай Н.Ф.

10 жовтня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Техенергохім" на рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №910/2225/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Калатай Н.Ф., справу призначено до розгляду на 25 жовтня 2016 року.

25 жовтня 2016 року, 08 листопада 2016 року та 29 листопада 2016 року ухвалами Київського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено на 08 листопада 2016 року, 29 листопада 2016 року та 13 грудня 2016 року відповідно.

08 листопада 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду залучено до участі у справі у якості відповідача-2 Заводський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, розгляд справи відкладено на 29 листопада 2016 року.

21 листопада 2016 року від відповідача-2 надійшли пояснення, у яких він також просив розглянути справу без його участі.

У судове засідання 13 грудня 2016 року представники позивача, відповідача-1 та відповідача-2 не з'явились, про причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень з штрихмасовим ідентифікатором 233, 250, 241.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

15 травня 2013 року постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя № 32/1668/13 гр. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 170,00 грн.

06 серпня 2013 року у відповідності до ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП №39180066 про виконання постанови від 27.05.2013 р. №332/1668/13-ц виданої Заводським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 170,00 грн.

19 серпня 2013 року постановою апеляційного суду Запорізької області № 332/1668/13-п постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2013 № 332/1668/13 скасовано. Адміністративне провадження у справі по відношенню до ОСОБА_4 закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

03 вересня 2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Заводського міського управління юстиції у Запорізькі області № 18340 у виконавчому провадженні № 39180066 з примусового виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2013 р. № 332/1668/13, постановлено звернути стягнення, зокрема, на заробітну плату ОСОБА_2 щодо боргу у сумі 170 грн., виконавчого збору 17 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50 грн., які постановлено утримувати із заробітку та перераховувати за визначеними у вказаній постанові реквізитами. Відповідно до п. 9 вказаної постанови її мало бути направлено для виконання головним бухгалтером підприємства, на яком у працює боржник (а.с. 18).

10 грудня 2013 року позивач перерахував на рахунок державного казначейства, визначений у постанові від 03.09.2013 р., 170,00 грн. штрафу згідно постанови № 332/1668/13 від 27.05.2013, 17,00 грн. виконавчого збору та 50 грн. витрат на проведення виконавчих дій згідно постанови від 27.05.2013 р. № 332/1668/16 (а.с. 19, 20).

12 серпня 2014 року постановою Запорізького оружного адміністративного суду у справі № 808/8694/13-а позов ТОВ "Техенергохім" задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову від 03.09.2013 р. № 18340.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями (рішенням) органу державної влади у сфері виконання судових рішень (Державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції) з органу державної влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1173 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Суб'єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Враховуючи зміст ст. 129 Конституції України, ст.ст. 4-3, 33, 54 ГПК України, саме на позивача покладається обов'язок довести обґрунтованість своїх вимог, а саме наявність шкоди, протиправність поведінки її заподіювача та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку ст. 1173 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" (чинного на момент подання позову у даній справі) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За приписами ч. 2 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження" збитки, завдані державним виконавцем юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України установлено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України зазначено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Постановою КМУ від 03.08.2011 р. № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

У пп. 2 п. 35 Порядку, зазначено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Конституційний суд України в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 р. у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Крім того, у вказаному рішення зазначено: "Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів (статті 56, 62)".

З врахуванням наведених норм права відшкодування шкоди в даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених на утримання відповідача-2, оскільки обов'язок обслуговування бюджетних коштів та списання цих коштів, в тому числі на відшкодування шкоди, завданої фізичним або юридичним особам незаконними діями та рішенням органів державної влади, покладено на Державну казначейську службу України.

Так, на момент винесення державним виконавцем постанови при примусовому виконанні рішення, вказане судове рішення було скасовано, а зазначену постанову державного виконавця від 03.09.2013 р. № 18340 визнано протиправною та скасовано постановою Апеляційного суду Запорізької області № 332/1668/13-п від 18.08.2013 р. у справі № 332/1668/13, якою встановлено факт протиправності поведінки органу державної влади у сфері виконання рішень. Причинно-наслідковий зв'язок полягає у тому, що у випадку не прийняття державним виконавцем постанови при примусовому виконанні рішення на позивача не покладався би встановлений законом обов'язок виконати вимогу державного виконавця, яка є наслідком протиправної постанови. Шкоду позивачу було завдано у вигляді витрат по сплаті виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині відшкодування шкоди у розмірі 67 грн. (яка полягала у сплаті 17,00 грн. виконавчого збору та 50 грн. витрат на проведення виконавчих дій згідно постанови від 27.05.2013 р. № 332/1668/16), є такими, що підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 22.06.2016 р. у справі № 910/10111/15, від 14.05.2014 р. у справі № 914/3004/13, від 01.10.2012 р. у справі № 5015/1148/12, від 19.03.2013 р. у справі № 5011-5/2679-2012, від 22.02.2012 р. у справі № 18/177.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування шкоди у сумі 170 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частин 1-3 статті 265 КАС України встановлено, що питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі. У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Отже вірним способом захисту порушеного права позивача в частині стягнення 170 грн. шкоди (штрафу, сплаченого на виконання судового рішення), є подання заяви про поворот виконання рішення до суду, в якому знаходиться справа, з огляду на що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 170 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того, задоволення позову щодо стягнення 170 грн. у якості відшкодування шкоди у даній справі та здійснення повороту виконання судового рішення у адміністративній справі № 332/1668/13, призведе до порушення положень ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Поряд з цим, залучивши у якості відповідача-2 Заводський відділ Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, який не було залучено судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень п. 3 ч. 3 ст. 104 ГПК України у даному випадку, оскільки судом першої інстанції не було прийнято рішення про права та обов'язки зазначеної особи, яка не були залучені до участі у справі судом першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Позивач, зазначаючи у апеляційній скарзі від 25.07.2016 р. про те, що: "Ми спробуємо звернутися про поворот виконання судового рішення" фактично вводить в оману апеляційний суд, оскільки, як встановлено ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2016 р. рішення у справі №808/8694/13-а, якою було відмовлено ТОВ "Техенергохім" у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, вказана заява надійшла від ТОВ "Техенергохім" у той же день (25.07.2016р.), що і було подано апеляційну скаргу у справі № 910/2225/16. При цьому відмова у задоволенні вказаної заяви була зумовлена тим, що заявник просив здійснити поворот виконання судового рішення і повернути кошти у сумі 237,00 грн., які були стягнуті з позивача не на виконання судового рішення у справі №808/8694/13-а, а на виконання постанови державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції 03.09.2013 №18340.

Натомість про поворот виконання судового рішення у справі № 332/1668/13, що було б вірною процедурою повернення кошів у сумі 170 грн., стягнутих на виконання скасованої постанови окружного адміністративного суду, ТОВ "Техенергохім" не звертався.

Вказані обставини у сукупності свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

При цьому також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було розглянуто заяву позивача від 15.06.2016 р. про участь позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки вказана заява відсутня у матеріалах справи, а позивачем не надано доказів отримання вказаної заяви Господарським судом м. Києва.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про порушення місцевим господарським судом вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" на рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №910/2225/16 підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №910/2225/16 необхідно частково скасувати та прийняти нове рішення, відповідно до якого позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині відшкодування на користь позивача 67 грн. (в тому числі -17,00 грн. виконавчого збору та 50 грн. витрат на проведення виконавчих дій згідно постанови від 27.05.2013 р. № 332/1668/16) шкоди, завданої протиправними рішеннями та діями державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, щодо іншої частини позовних вимог - відмовити.

Пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви по відшкодування шкоди заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури або суду.

Оскільки позов заявлено позивачем про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідача-2, судовий збір за подання такого позову та апеляційної скарги в порядку п. 13 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не справляється, а отже відсутні і підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Керуючись п. 13 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім" на рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №910/2225/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі №910/2225/16 скасувати частково та прийняти нове рішення:

"1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергохім", (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд. 29, ) 67 (шістдесят сім) грн. 00 коп. (в тому числі 17,00 грн. виконавчого збору та 50 грн. витрат на проведення виконавчих дій згідно постанови від 27.05.2013 р. № 332/1668/16) матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. У іншій частині позовних вимог - відмовити."

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

4. Справу №910/2225/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Н.Ф. Калатай

О.В. Агрикова