КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. Справа№ 12/081-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання: Каніковського А.О.

представників:

від позивача: Яковенко П.А. (представник за довіреністю);

від відповідача: Мамаєв Д.Ю. (представник за довіреністю);

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

на ухвалу господарського суду Київської області від 07.11.2016

у справі № 12/081-11 (суддя Конюх О.В.)

за заявою Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради

про стягнення 2 879 684, 24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 05.07.2011 у справі № 12/081-11 позов дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 2 320 788,72 грн. основного боргу, 179 668,32 грн. пені, 99 133,76 грн. 3% річних, 280 093,44 грн. інфляційних втрат, 25 500,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення 13.09.2011 видано наказ №12/081-11.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.09.2016 скаргу Дочірньої компанії «Газ України Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії Ірпінського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 32152397 від 28.12.2012 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 13.09.2011 у справі № 12/081-11.

Визнано неправомірними дії Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо не надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 32152397 від 28.12.2012 та наказу господарського суду Київської області від 13.09.2012 у справі № 12/081-11.

Визнано незаконною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 32152397 від 28.12.2012 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 13.09.2012 у справі № 12/081-11.

В іншій частині скарги відмовлено.

11.10.2016 Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» звернулось до господарського суду Київської області із заявою про визнання судового наказу господарського суду Київської області № 12/081-11 таким, що не підлягає виконанню з 05.09.2011.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.11.2016 заяву комунально-побутового підприємства «Теплоенергопоста» про визнання наказу господарського Київської області від 13.09.2011р. у справі № 12/081-11 таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково.

Визнано наказ господарського суду Київської області від 13.09.2011р. у справі № 12/081-11 про примусове виконання рішення таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 2 320 788,72 грн. основного боргу, 179 668,32 грн. пені, 99 133,76 грн. 3% річних, 280 093,44 грн. інфляційних втрат.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 07.11.2016 у справі №12/081-11, відмовити в задоволенні заяви комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» про визнання наказу господарського суду Київської області 13.09.2011 у справі №12/081-11 таким, що не підлягає виконанню.

На думку скаржника, оскаржувана ухвала прийнята з порушення та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не врахував п. 6 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, в якому зазначено, що для списання заборгованості кожен учасник процедури списання заборгованості має утворити комісію з питань списання заборгованості, яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів та провести списання заборгованості на підставі протоколів зазначеної комісії, ці протоколи затверджуються головою відповідної комісії. Крім того, місцевий господарський суд не врахував, що між сторонами підписано акт звірки розрахунків від 30.10.2015, згідно якого боржник підтвердив заборгованість за договором №06/09-1587-ТЕ-17, в сумі 290 847,52 грн., з яких 179 668,32 грн. пені, 85 443,20 грн. 3% річних, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 25 500,00 судового збору. За твердженнями позивача, суд першої інстанції не надав належної оцінки всім доводам позивача, зокрема не прийняв до уваги стратегічний статус компанії тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 24.11.2016 апеляційну скаргу Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 07.12.2016.

24.11.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) позивач подав доповнення до апеляційної скарги.

У судовому засіданні 07.12.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду Київської області від 07.11.2016 скасувати, в задоволенні заяви комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» про визнання наказу господарського суду Київської області 13.09.2011 у справі №12/081-11 таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у справі є заборгованість відповідача на підставі договору №06/09-1587ТЕ-17 поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання від 23.09.2009 за спожитий природний газ у період листопад 2009 - квітень 2010, а також пеня, інфляційні та річні, нараховані на зазначену заборгованість станом на 29.04.2011 і не сплачені станом на 04.06.2011.

Сума заборгованості за природний газ, фактично стягнута судовим рішенням, виникла за період січень-квітень 2010.

Сума основної заборгованості, сплачена відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням від 07.07.2011 №1 на суму 2 186 342,00 грн., копія якого наявна в матеріалах справи (т. № 1 а.с. 90), а також копією виписки Управління державного казначейства від 27.11.2012, поданої представником ДК «Газ України» з додатковими поясненнями від 07.11.2016 № 31/13-4169, що підтверджує сплату суму основної заборгованості на суму 134 446,72 грн.

Відтак, на підставі ст. 599 ЦК України, ч. 4 ст. 117 ГПК України, зобов'язання відповідача зі сплати основного боргу є відсутнім у зв'язку з його припиненням виконанням.

04.06.2011 набрав чинності Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» №3319-VI від 12.05.2011 (далі - Закон), відповідно до ст. 2 якого підлягала списанню заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, а також заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом (пункт 2.2 ст. 2 Закону).

Вказане вище свідчить, що списанню підлягала основна заборгованість, яка обліковувалась станом на 01.01.2010, а також заборгованість з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних, та індекс інфляції), нарахована на заборгованість за природний газ, спожитий у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011.

Як вірно встановлено судом першої інстанції заборгованість, що була предметом розгляду у справі №12/081-11, в частині нарахованих пені, процентів річних та інфляційних втрат підпадала під сферу дії вказаного Закону, норми якого є імперативними, обов'язковими для застосування і не залежали від волі підприємства-кредитора.

У відповідності до п. 2.5 ст. 2 Закону, списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 №894 «Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» (далі - Порядок) було затверджено порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, який передбачав певну послідовність дій, дотримання якої була необхідна для реалізації передбаченого законом права на списання заборгованості за природний газ.

В п. 6 Порядку визначено, що для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер, і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

КПП «Теплоенергопостач», згідно зазначеного Порядку, створено комісію з питань списання заборгованості, якою 05.09.2011 складено та затверджено протокол списання заборгованості за природний газ на виконання Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 №894 «Про затвердження порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» (далі - Протокол).

Згідно вказаного Протоколу, комісією вирішено провести списання заборгованості станом на 05.09.2011, відповідно до акту звіряння від 12.08.2011 та наявним рішення господарських судів, зокрема, згідно договору №06/09-1587ТЕ-17 від 23.09.2009 згідно рішення господарського суду Київської області в сумі 2 320 788,72 грн. боргу, 179 668,32 грн. пені, 99 133,76 грн. 3% річних, 280 093,44 грн. інфляційних втрат.

23.11.2011 зазначений Протокол направлено до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та отримано ним 28.11.2011, що підтверджується копією фіскального чеку «Укрпошти» від 23.11.2011 №2604 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. № 2 а.с. 10).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого суду з приводу того, що даний Протокол, складений у відповідності до передбаченого законодавством порядку, є достатньою підставою для твердження про списання зазначеної у ньому заборгованості з пені, процентів річних та інфляційних втрат, а датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу - 05.09.2011.

Оскільки положеннями ст. 2 Закону носили імперативний характер, позивач , на якого розповсюджувалась дія цього Закону , відповідно до ст. 1, зобов'язаний був самостійно списати заборгованість відповідача і не був обмежений діями/бездіяльністю відповідача щодо списання.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією висловленою в постановах Вищого господарського суду України у справах №910/9915/13 від 27.09.2016, №910/9899/13 від 18.05.2016.

В свою чергу, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем дотримано визначений законодавством порядок щодо створення комісії, затвердження протоколу списання заборгованості та направлення вказаного Протоколу позивачу, який не суперечить порядку списання заборгованості, однак, бездіяльність позивача щодо списання заборгованості, не може свідчити про відсутність у відповідача права на списання.

Суд першої інстанції, вірно звернув увагу на те, що рішення господарського суду Київської області у справі №12/081-11 від 05.07.2011 набрало законної сили 19.07.2011, а відтак станом на дату набрання чинності Законом - 04.06.2011 була розпочата процедура судового врегулювання спору і було відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили.

Згідно п.7 Порядку заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, щодо стягнення яких до набрання чинності Законом розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

Разом із тим, вказаним пунктом передбачено не окремий порядок (на підставі договору) списання пені, штрафних та фінансових санкцій, щодо яких існує незакінчене судове провадження, а спосіб визначення розміру заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій на підставі договорів про поставку природного газу.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією висловленою в постановах Вищого господарського суду України та Верховного Суду України у справі №5011-27/6245-2012 від 16.04.2013 та від 15.10.2013 відповідно.

Відтак, місцевим господарським судом вірно встановлено, що заборгованість, зазначена у судовому наказі від 13.09.2011 №12/081-11 в частині пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат є списаною.

Оскільки дія Закону «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» не розповсюджується на суми судових витрат: державного мита (25 500,00 грн.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (236,00 грн.), вказані суми підлягають стягненню.

Положеннями п.п. 2, 4 ст.117 ГПК України встановлено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

В п. 3.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9, частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Беручи до уваги, що заборгованість, зазначена у наказі господарського суду Київської області від 13.09.2011 №12/081-11 в частині основного боргу 2 320 788,72 грн. є погашеною боржником, а частині пені 179 668,32 грн., трьох процентів річних 99 133,76 грн. та інфляційних втрат 280 093,44 грн. є списаною, суд першої інстанції за заявою стягувача правомірно визнав наказ таким, що не підлягає виконанню частково, в частині зазначених сум.

Доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави, встановлені нормами чинного законодавства, для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Київської області від 07.11.2016 у справі № 12/081-11 залишити без змін, апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» - без задоволення.

2. Справу № 12/081-11 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко