РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016№910/17419/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІТОЙЛ»

до Аграрної біржі

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» в особі Уповноваженої

особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК

ФОРУМ»

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Тютюнник Ю.М. за довіреністю від 09.09.2016 р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Кучеренко А.Р. за довіреністю № 10/00-135 від 03.06.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІТОЙЛ» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Аграрної біржі (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача допустити позивача до участі у електронних торгах на електронному майданчику Аграрної біржі (https://etp.agrex.gov.ua) з продажу активів ПАТ «Банк Форум» шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором № 1-0020/13/30-КL, № 1-0021/13/30- КL (Комплекси нежитлових будівель) (лот № 1, позиція №264Ф11-1К).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2016 р. порушено провадження у справі № 910/17419/16, її розгляд призначено на 10.10.2016 р.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву № 234/21-16 від 26.05.2016 р. про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд заборонити відповідачу:

- вчиняти будь-які дії щодо проведення електронних торгів по реалізації відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1-0020/13/30-КL, № 1-0021/13/30- КL (Комплекси нежитлових будівель) (лот № 1, позиція №264Ф11-1К, публічний паспорт (посилання) http://torgi.fg.gov.ua:80/113755);

- проводити електронні торги 26.09.2016 з 10:00 по 17:00 по реалізації відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1-0020/13/30-КL, № 1-0021/13/30- КL (Комплекси нежитлових будівель) (лот № 1, позиція №264Ф11-1К, публічний паспорт (посилання) http://torgi.fg.gov.ua:80/113755).

22.09.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, яка за своїм змістом є тотожною заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, що була додана до позову.

У зв'язку з цим подані позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову розглядаються судом як одна заява.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2016 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІТОЙЛ» про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково; з метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набрання рішенням у даній справі законної сили, заборонити Аграрній біржі (01001, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1; ) вчиняти будь-які дії щодо проведення електронних торгів по реалізації відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1-0020/13/30-КL, № 1-0021/13/30- КL (Комплекси нежитлових будівель) (лот № 1, позиція №264Ф11-1К, публічний паспорт (посилання) http://torgi.fg.gov.ua:80/113755); в іншій частині заяви відмовлено.

В судовому засіданні 10.10.2016 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки позивачем не були надані документи, необхідні для участі у торгах.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 26.10.2016 р.

25.10.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано додаткові документи для долучення до матеріалів справи та клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2016 р. вищевказане клопотання відповідача задоволено частково, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ», відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 14.11.2016 р.

В судовому засіданні 14.11.2016 р. представником третьої особи подані письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, відповідно до змісту яких третя особа просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано документів, необхідних для участі в електронних торгах.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2016 р. в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 910/17419/16 на п'ятнадцять днів, згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 28.11.2016 р.

25.11.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 28.11.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 30.11.2016 р.

В судовому засіданні 30.11.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких він вважає заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судове засідання 30.11.2016 р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті64та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 30.11.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2016 р. на веб-сайті електронного торгового майданчику Аграрної біржі https://agrex.gov.ua було розміщено оголошення про продаж права вимоги за Кредитними договорами № 1-0020/13/30-КL, № 1-0021/13/30- КL (лот № 1, позиція №264Ф11-1К, публічний паспорт (посилання) http://torgi.fg.gov.ua:80/113755), шляхом проведення 26.09.2016р. електронних торгів.

Позивач зазначає, що він виявив намір прийняти участь в цих торгах і вчинив всі необхідні дії для допуску та участі в них, а саме, на виконання Правил проведення електронних торгів з реалізації майна (активів) неплатоспроможних банків, затверджених наказом директора Аграрної біржі від 15.01.2016 р. № 02-ОД (із змінами, внесеними наказами від 30.05.2016 р. № 10-ОД, від 16.06.2016 р. № 12-ОД та від 15.08.2016 р. № 15-ОД) (далі - Правила) позивач був зареєстрований користувачем та 10.09.2016 р. подав заявку № 1 на участь в торгах.

Електронним листом від 10.09.2016 р. відповідач повідомив про прийняття означеної заявки та присвоєння номеру учасника по лоту - 1.

Проте, 14.09.2016 р. на адресу позивача надійшов електронний лист відповідача, в якому останній, як організатор електронних торгів відмовив у допуску позивача до участі в електронних торгах з посиланням на Паспорт торгів і п. 3.2. р. ІІІ Правил, відповідно до якого у разі проведення електронних торгів, предметом яких є право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення або інше майно, щодо обороту якого встановлено обмеження, користувач зобов'язаний подати організатору копії документів, що підтверджують його право бути покупцем такого виду.

Як стверджує позивач, в телефонній розмові представники відповідача знову повідомили, що їх позиція щодо неможливості участі юридичної особи без статусу фінансової установи в електронних торгах, предметом яких є право вимоги за кредитними договорами, є незмінною, і позивач не буде допущений до участі в торгах.

Позивач вважає вказану позицію відповідача протиправною, та такою, що суперечить вимогам Закону України «Про фінансові послуги та ринок фінансових послуг», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Цивільному кодексу України та нормативно-правовим актам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 135 Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" віднесено до категорії неплатоспроможних.

У зв'язку з цим, 14 березня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 14 про початок виведення ПАТ "БАНК ФОРУМ" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14 березня 2014 року.

Тимчасова адміністрація в даному банку запроваджується строком на три місяці з 14 березня по 13 червня 2014 року.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" та згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 49 з 16.06.2014 розпочалась процедура ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Частинами 2 та 3 статті 1 Закону передбачено, що метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 2 Закону відкриті торги - спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов'язань, а для об'єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи.

Порядок продажу майна банку, що ліквідується, врегульовано статтею 51 Закону.

Так, частиною 6 статті 51 Закону передбачено, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:

1) на відкритих торгах (аукціоні);

2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про:

1) затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу;

2) об'єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об'єктів;

3) строки та заходи передпродажної підготовки майна;

4) затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу;

5) обмеження загальної кількості відкритих торгів, на яких пропонуються до продажу одні й ті самі об'єкти або пули активів;

6) проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків.

Інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається.

Майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, продається на відкритих торгах. У таких торгах беруть участь особи, які відповідно до законодавства можуть мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та мають відповідні ліцензії і дозволи (ч. 9 ст. 51 Закону).

Пунктом 5.11 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 р., передбачено, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок).

Статтею 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Пунктами 7 та 8 Розділу І Положення про державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 41 від 28.03.2003 р., передбачено, що документом, що підтверджує статус фінансової установи, є Свідоцтво. Фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтва. Якщо відповідно до нормативно-правових актів для надання певної фінансової послуги необхідно мати ліцензію та/або дозвіл, фінансова установа має право на надання такої послуги лише після отримання відповідної ліцензії та/або дозволу.

24.03.2016 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 388 «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються» (далі - Положення).

Пунктом 1 розділу ІІ Положення передбачено, що паспорт відкритих торгів (аукціону) - сукупність інформації щодо проведення відкритих торгів (аукціонів), їх умов, організатора відкритих торгів (аукціонів), початкової ціни реалізації активу (майна) та інше.

На виконання умов Закону та Положення на веб-сайті організатора торгів - відповідача було розміщено публічний паспорт торгів, в якому були зазначені вимоги до учасників торгів - юридичні особи (фінансові установи - банки або небанківські фінансові установи, крім кредитних спілок).

Крім того, згідно з п. 3.2. Правил, у разі проведення електронних торгів, предметом яких є право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення або інше майно, щодо обороту якого встановлено обмеження, користувач зобов'язаний подати організатору копії документів, що підтверджують право бути покупцем такого майна.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки згідно з вимогами Правил та Паспорту спірних електронних торгів їх учасниками можуть бути юридичні особи (фінансові установи - банки або небанківські фінансові установи, крім кредитних спілок), тоді як позивачем не надано жодних належних доказів в підтвердження цього, суд вважає заявлені позивачем вимоги необґрунтованими, у зв'язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

Викладені у позовній заяві та письмових поясненнях від 25.10.2016 р. доводи позивача в частині того, що чинним законодавством не встановлено обов'язок чи право відступлення права вимоги виключно юридичній особі, яка має статус фінансової установи, суд вважає безпідставними, оскільки в даному випадку правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом та має пріоритет перед іншими нормативно-правовими актами під час здійснення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку, а згідно з п. 8 розділу Х цього Закону - законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено безпідставність позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.12.2016

Суддя М.Є. Літвінова