ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року Справа № 904/5743/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №2047 від 25.10.2016 р.;

інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не зявились.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року у справі №904/5743/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 27 417, 60 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року у даній справі (суддя Мілєва І.В.) в задоволенні позову про стягнення 27 417, 60 грн. відмовлено в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із Статуту залізниць України, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову, (ст.137 Статуту залізниць України).

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Винятки з правила, встановленого частиною першою цієї статті можуть бути встановлені законом. Однак, Статут залізниць України не є законом, тому встановлювати порядок обчислення порядку перебігу позовної давності, відмінний від того, що встановлений Цивільним кодексом України, не може. Крім того, день складання актів про затримку вагонів та загальної форми не може вважатись днем, коли особа довідалась про порушення свого права, у розумінні ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, оскільки сам по собі акт загальної форми жодним чином право позивача не порушує. Право позивача на отримання плати за надані послуги зі зберігання вантажу було порушено тільки після того, як представник відповідача підписала із зауваженням накопичувальну картку № 20019021 від 20.01.2016 р., до якої було включено спірну суму. Саме у зв'язку з наявністю у накопичувальній картці зауваження відповідача позивач був позбавлений права на безспірне списання нарахованої суми з особового рахунку комбінату, тобто було порушено його право на одержання ним належних йому платежів. Відповідно, 20.01.2016 р. і є днем, з яким пов'язано перебіг позовної давності;

- подією, що стала підставою для подання позову є неприйняття вагонів вантажовласником, про що складений акт загальної форми (форма ГУ-23) № 1214 від 05.01.2016 р. Саме з часу складання цього акту на думку суду першої інстанції і починається перебіг строку позовної давності. Отже, шестимісячний термін для пред'явлення даного позову сплив 05.07.2016 р.

Позовна заява надіслана позивачем до суду 07.07.2016 р., про що свідчить відбиток штемпеля відділення поштового звязку в правому верхньому куті поштового конверту (а.с. 103).

Таким чином, на думку місцевого господарського суду, позов пред'явлено з пропуском встановленого строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові.(ч. З, 4 ст.267 Цивільного кодексу України;

- позивачем не заявлялося клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності. Таким чином, суд першої інстанції вважав, що позивач не був позбавлений можливості пред'явити позов до відповідача в межах шестимісячного строку позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду, до апеляційної інстанції звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на те, що:

- частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Винятки з правила, встановленого частиною першою цієї статті можуть бути встановлені законом.

Однак, Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінета Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, не є законом, тому встановлювати порядок обчислення порядку перебігу позовної давності, відмінний від того, що встановлений Цивільним кодексом України, не може;

- день складання актів про затримку вагонів та загальної форми не може вважатись днем, коли особа довідалась про порушення свого права, у розумінні ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, оскільки сам по собі акт загальної форми, складений позивачем, жодним чином його право не порушує. Актом загальної (форми ГУ-23) № 1214 від 05.01.2016 р. лише зафіксовані певні обставини справи, а саме - початок і кінець затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача;

- спір, що був розглянутий господарським судом, є майновим. І майнове право позивача на отримання плати за надані послуги зі зберігання вантажу було порушено тільки після того, як представник відповідача підписала із зауваженням накопичувальну картку № 20019021 від 20.01.2016 р., до якої було включено спірну суму. І тільки на підставі накопичувальної картки було визначено ціну позову, оскільки в акті загальної форми немає жодних розрахунків;

- у звязку з наявністю у накопичувальній картці зауваження відповідача позивач був позбавлений права на безспірне списання нарахованої суми з особового рахунку комбінату, тобто було порушено його право на одержання ним належних йому платежів. Відповідно, 20.01.2016 р. і є днем, з яким пов'язано перебіг позовної давності у даному спорі.

Накопичувальна картка була складена і підписана відповідачем із зауваженням 20.01.2016 р. Отже перебіг позовної давності у справі починається з 21.01.2016 р. і закінчується 20.07.2016 р.

Як видно зі штампу на поштовому конверті, доданому до матеріалів справи, позов було відправлено до господарського суду поштою 07.07.2016 р.

У пункті 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, на думку скаржника судом встановлено порушення майнового права позивача, але у задоволенні позову помилково відмовлено.

03.11.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, він посилаючись на норми чинного законодавства просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.)

08.12.2016 р. від представника ПАТ "Українська залізниця" надійшли додаткові пояснення по апеляційній скарзі, в яких він зазначає, що акт загальної форми є підставою для нарахування збору за зберігання вантажу. Також відзначає те, що спір який був розглянутий господарським судом, є майновим. І майнове право позивача на отримання плати за надані послуги зі зберігання вантажу є порушеним з моменту закінчення строку для внесення такого платежу. Договори, які укладені між сторонами, не визначають строку внесення плати за надані послуги зі зберігання вантажу. Чинне законодавство Ураїни таких строків також не містить. А отже, строк виконання відповідачем зобов'язання по оплаті вартості послуг зі зберігання вантажу між сторонами не встановлено.

08.12.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що:

16.11.2012 р. між Держаним підприємством "Придніпровська залізниця" (залізниця) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (власник колії) було укладено договір №ПР/М-12-2/1-3490/НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг-Головний, Кривий Ріг, Батуринська, Новоблочна Придніпровської залізниці (а.с. 16-21).

15.12.2015 р. сторони уклали додаткову угоду № 6/7 до договору (а.с. 22- 23). У зв'язку з проведенням реєстрації ПАТ Укрзалізниця, яке згідно з Законом України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від

25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця, сторони дійшли згоди назву договору викласти в редакції:

Договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, яка примикає до станції Кривий Ріг - Головний, Кривий Ріг - Батуринська, Новоблочна філії Придніпровська залізниця. (п. 1 додаткової угоди № 6/7). Преамбулу діючого договору в частині Залізниця викласти в наступній редакції:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, (далі - залізниця), в особі виконуючого обов'язки першого заступника начальника регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 11.12.2015 № 2057, Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця і виконуючого обов'язки начальника структурного підрозділу Служба комерційної роботи та маркетингу регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_3, який діє па підставі довіреності від

11.12.2015 № 2049, Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, з однієї сторони, (п. 2 додаткової угоди № 6/7).

За наказом № 37 від 05.01.2016р. о 21 год. 30 хв. були затримані вагони (№№ голова 56391089 хвіст 61820676 у кількості 57 вагонів індекс поїзда 4666-82-4670 на своїх осях № поїзда 3007) на станції Апостолове Придніпровської залізниці через неможливість приймання вагонів станцією Кривий Ріг- Головний Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "ОСОБА_4 Кривий Ріг", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 Кривий Ріг" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с. 25).

05.01.2016 р. складено акт загальної форми ГУ-23 № 1214 від (а.с. 27).

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді № 3007

(акт форми ГУ-23а № 7 від 05.01.2016 р.) отримане відповідачем 05.01.2016 р. о 21:50 год. (а.с. 29).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 7 від 05.01.2016р. затримані вагони, що прибули поїздом № 2374 05.01.2016 р. о 16 год. 20 хв. відправлені поїздом № 3007 - 09.01.2016 р. о 01 год. 45 хв. (а.с.26).

06.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 73, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-431-4670). Час початку затримки вагонів 05.01.2016 р. 15:30 (акт № 57 від 05.01.2016 р.). Час закінчення затримки вагонів 06.01.2016р. 05:40 (а.с. 33).

06.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 4644, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_5 на підпис акта загальної форми № 73 не зявилась (а.с. 33).

07.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 94), згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 8630-168-4670). Час початку затримки вагонів 06.01.201 6р. 02:10 (акт № 70 від 06.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016 р. 03:40 (а.с. 34).

07.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5152, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Завареная на підпис акта загальної форми № 94 не зявилась (а.с. 34).

07.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 97, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-473-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016 р. 01:20 (акт № 91 від 07.01.2016 р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016 р. 08:30(а.с. 35).

07.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5155, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 97 не зявилась(а.с. 35).

07.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 101, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-485-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016 р. 08:16 (акт № 96 від 07.01.2016 р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016 р. 10:42 (а.с. 36).

07.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5159, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 101 не зявилась (а.с. 36).

07.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 104, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4300-626-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016 р. 11:35 (акт № 98 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 07.01.2016 р. 18:00(а.с. 37).

07.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5161, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 104 не зявилась (а.с. 37).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 111, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 8630-169-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016 р. 16:35 (акт № 103 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016 р. 02:00 (а.с. 38).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5164, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Лавренко на підпис акта загальної форми № 111 не зявилась (а.с. 38).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 115, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-487-4670). Час початку затримки вагонів 07.01.2016 р. 17:30 (акт № 105 від 07.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016р. 09:15 (а.с. 39).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5166, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_5 на підпис акта загальної форми № 115 не зявилась (а.с. 39).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 119, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4152-81-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016 р. 02:50 (акт № 112 від 08.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016 р. 12:50 (а.с. 40).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5168, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_5 на підпис акта загальної форми № 119 не зявилась (а.с. 40).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 123, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-502-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016 р. 09:05 (акт № 116 від 08.01.2016 р.). Час закінчення затримки вагонів 08.01.2016 р. 17:05(а.с. 30).

08.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5170, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту ОСОБА_5 на підпис акта загальної форми № 123 не зявилась (а.с. ЗО).

09.01.2016р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 127, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-668-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016 р. 15:40 (акт № 120 від 08.01.2016 р.). Час закінчення затримки вагонів

09.01.2016 р. 00:30 (а.с. 31).

09.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5172 (а.с. 31), відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 127 не зявилась.

09.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 129, згідно з яким затримка вагонів на станції призначення через відмову вантажовласника у прийомі вагонів на підїзду колію (з вини клієнта зайнятості шляху 4671-519-4670). Час початку затримки вагонів 08.01.2016 р. 21:45 (акт № 126 від 08.01.2016р.). Час закінчення затримки вагонів 09.01.2016 р. 05:00 (а.с. 32).

09.01.2016 р. станцією Кривий Ріг-Головний було складено Акт загальної форми № 5174, відповідно до якого диспетчер по вагонам магістрального транспорту Севрюк на підпис акта загальної форми № 129 не зявилась (а.с. 32).

Позивачем було нараховано збір за зберігання вантажу у розмірі 27 417,60 грн. з ПДВ.

Станцією затримки Кривий Ріг - Головний були оформлені документи (зокрема: акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника № 73 від 06.01.2016р., № 94 від 07.01.2016р., № 97 від 07.01.2016р., № 101 від 07.01.2016р., № 104 від 07.01.2016р., № 111 від 08.01.2016р., № 115 від 08.01.2016р., № 119 від 08.01.2016р., № 123 від 08.01.2016р., № 127 від 09.01.2016р., № 129 від 09.01.2016р. (а.с. 30-40), акт форми ГУ-23 № 1214 від 05.01.2016р. (а.с.27) та № 1215 від 09.01.2016р. (а.с. 28)), на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції підходу Кривий Ріг - Головний розраховано збір за зберігання вантажів за накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 20019021.

Позовна заява надіслана позивачем до суду 07.07.2016 р., про що свідчить відбиток штемпеля відділення поштового звязку в правому верхньому куті поштового конверту (а.с. 103).

Місцевим господарським судом, керуючись особливостям регулювання майнових відносин між перевізником та вантажовідправником/вантажо одержувачами, було застосовано спеціальний 6-місячний строк позовної давності, заявлений відповідачем у відзиві на позовну заяву та встановлений ч.5 ст. 315 ГК України та ст. 137 Статуту залізниць України.

Згідно ч.5 ст. 315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів у ЦК України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною. Спеціальна позовна давність підлягає застосуванню лише у випадках, прямо передбачених законом. У зв'язку з цим господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке. За приписами пункту 4 частини другої статті 258 і статті 681 ЦК України до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік. А частиною восьмою статті 269 ГК України передбачено шестимісячний строк пред'явлення позовів, що випливають з поставки товарів неналежної якості. Однак це не один і той самий строк, а два різні строки, оскільки перший з них (річний) застосовується щодо договорів купівлі-продажу (стаття 655 ЦК України), а другий (шестимісячний) - договорів поставки (стаття 265 ГК України, стаття 712 ЦК України). Різниця між ними полягає ще й у тому, що законом не передбачено можливість захисту порушеного права в разі пропущення, в тому числі й з поважних причин, шестимісячного строку пред'явлення позову. Отже, у вирішенні питання про застосування зазначених строків господарському суду слід ретельно з'ясовувати правову природу укладеного сторонами договору на предмет його відповідності ознакам договору купівлі- продажу або поставки. Що ж до позовів постачальників (продавців) до одержувачів (покупців) про стягнення вартості товару, від оплати якого останні відмовилися з посиланням на його неналежну якість, то у таких спорах застосовується загальна позовна давність, оскільки ці вимоги пов'язані з розрахунками за товар.

Враховуючи те, що ГК України та Статут залізниць України встановлює спеціальну позовну давність за позовами перевізників, посилання скаржника на те, що до спірних правовідносин має застосовуватися загальна позовна давність тривалістю у три роки колегією суддів не приймається, оскільки відповідно до ч.5 ст. 315 ГК України та статті 137 Статуту залізниць України застосовується спеціальна позовна давність за позовами залізниць до вантажовідпраників, поданих відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місце знаходження відповідача протягом 6 місяців.

Відповідно до ч.І ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Місцевим господарським судом правильно визначено початок перебігу терміну позовної давності з момента затримки вагонів і складання акта

05.01.2016 року. Позивач вважає початок перебігу строку позовної давності

20.01.2016 року, коли відомості про затримку вагонів були внесені до накопичувальної картки і вона була підписана з зауваженнями представника відповідача. З цього часу він був позбавлений можливості і права на безпірне списання нарахованої суми.

Таке посилання відповідача є безпідставним, і спростовується змістом ст. 261 ЦК України і ст. 137 Статуту залізниць України, згідно з якими строк позовної давності обчислюється з дня настання події, що стала підставою для подання позову, а в даному випадку такою подією є встановлення 05.01.2016 року порушення щодо затримки вагонів.

Суд встановив, що відповідач заявив про застосування позовної давності, передбаченої ст. 315 ГК України, що підтверджується відзивом на позовну заяву.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком про наявність та належність підстав для застосування позовної давності у звязку з її пропуском.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою. У суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом. Згадану заяву може бути зроблено і в процесі нового розгляду справи, який здійснюється після скасування судового рішення (судових рішень) за результатами його касаційного перегляду. Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб. Якщо відповідачів у справі два чи кілька, суд вправі відмовити в задоволенні позову за наявності згаданої заяви лише одного з них, оскільки позовну давність законом визначено саме для позивача у справі як строк, у межах якого він може звернутися до суду. У разі здійснення господарським судом у порядку статті 24 ГПК заміни неналежного відповідача належним зроблена попереднім (неналежним) відповідачем заява про застосування позовної давності у розгляді позовних вимог щодо належного відповідача судом до уваги не береться. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81-1 ГПК); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи. Якщо сторону у справі, якою зроблено заяву про застосування позовної давності, замінено її правонаступником, то в силу припису частини другої статті 25 ГПК така заява є обов'язковою і для її правонаступника, й відтак повторної заяви останнього про застосування позовної давності не вимагається. Суддя не повинен з власної ініціативи зазначати про сплив позовної давності. Якщо ж зацікавлена сторона посилається на сплив такої давності, суддя вправі запропонувати кожній із сторін подати відповідні докази з даного питання, в тому числі в порядку підготовки справи до розгляду.

Враховуючи те, що у даній справі клопотання відповідача про застосування позовної давності заявлене у письмовій формі, зазначене не спричиняє обовязку суду вносити такі відомості до протоколу судового засідання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд в оскаржуваному рішенні надав належну правову оцінку дійсним обставинам справи, доказам сторін та правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст., 99, 101, 103-105 ГГЖ України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року у справі №904/5743/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року у справі №904/5743/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 09.12.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков