донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

13.12.2016 справа №913/810/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м.Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від27.09.2016р. (повний текст підписано 29.09.2016р.)
у справі№913/810/16 (суддя Вінніков С. В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс, м.Донецьк
до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м.Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 131397,03грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс, м.Донецьк, позивач звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 131397,03грн., які складаються з 85076,48грн. боргу, 4253,83грн. пені, 38468,60грн. інфляційних та 3% річних в розмірі 3598,12грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 29.09.2016р.) по справі №913/810/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит заборгованість в сумі 554,70грн., пеню в сумі 4253,82грн., 3 % річних в сумі 3594,84грн., інфляційні в сумі 38468,60грн. Провадження у справі в частині стягнення боргу в сумі 84521,78грн. припинено, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем умов договору поставки №402/14-4РА від 24.04.2014р. в частині здійснення своєчасних розрахунків за отриманий товар, а також наявністю недоліків у розрахунках позивача. Припинення провадження в частині стягнення боргу в сумі 84521,78грн. обґрунтоване погашенням заборгованості в зазначеному розмірі під час розгляду справи.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, відповідач стверджує, що в позовній заяві невірно визначена сума заборгованості за договором №402/14-4РА від 24.04.2014р. та, як наслідок, невірно нараховані пеня, інфляційні та 3% річних. Крім того, зазначає про сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Підставою для скасування рішення господарського суду Луганської області апелянт також називає неврахування судом відсутності письмової вимоги позивача до відповідача про сплату пені всупереч умовам пункту 6.8 договору, що виключає можливість стягнення пені в судовому порядку.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.10.2016р. у справі №913/810/16 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 22.11.2016р.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 22.11.2016р. не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не скористалися. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

У звязку з неявкою представників сторін, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, для надання додаткових документів по справі судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 13.12.2016р. Ухвалою суду від 22.11.2016р. зобовязано сторін надати визначені судом документи.

Через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс отримано письмові пояснення, в яких частково виконано вимоги ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 22.11.2016р.

У судове засідання 13.12.2016р. представники сторін повторно не зявилися. Належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи. Позивач в письмових поясненнях просив про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника Відповідач про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. не виконав.

.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позиція відповідача та позивача висловлені безпосередньо в апеляційній скарзі, відзиві на неї та письмових поясненнях, враховуючи, що явка сторін не була визнана обовязковою, а відповідач двічі не зявився в судове засідання без зазначення поважних причин, задовольняючи клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його повноважного представника, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, письмові пояснення, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

24.04.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс (далі постачальник) був укладений договір поставки №402/14-4РА (далі договір).

За умовами п.1.1 договору в порядку на та умовах, передбачених цим договором, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукції та/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами договору.

Покупець зобовязується прийняти та оплати поставлену у його власність продукцію у відповідності з умовами цього договору (п.1.2).

Відповідно до п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до цього договору.

Датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником (п.4.5).

Пунктом 5.1, 5.2 договору передбачено, що загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невідємними частинами цього договору. Ціни на продукцію, що поставляється, встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору.

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію по цьому договору здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк та порядок оплати не погоджений сторонами у специфікаціях до цього договору (п.5.3).

Відповідальність сторін та порядок вирішенння спорів узгоджені стронами в розділі 6 договору. Зокрема, відповідно до п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець на письмову вимогу постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості неоплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2014р. включно (п.8.1).

З наданих позивачем видаткових накладних №231 від 14.10.2014р., №242 від 14.10.2014р., №243 від 14.10.2014р., №258 від 27.10.2014р., №261 від 27.10.2014р., №245 від 27.10.2014р., №300 від 11.11.2014р., №306 від 17.11.2014р., №308 від 17.11.2014р., №315 від 26.11.2014р., №318 від 26.11.2014р., №319 від 26.11.2014р. вбачається, що постачальник виконав передбачені умовами договору зобовязання на загальну суму 95684,75грн., а покупець прийняв товар без зауважень та претензій.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості поставленого товару стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит 85076,48грн. боргу, 4253,83грн. пені, 38468,60грн. інфляційних та 3% річних в розмірі 3598,12грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судовою колегією було встановлено, що відповідач прийняв продукцію на загальну суму 95684,75грн., не відмовився від неї, будь-яких письмових заперечень позивачу не направив, доказів того, що вказана продукція ним не отримана, а також актів про відсутність будь-яких товаросупровідних документів суду не надав. Факт поставки підтверджується видатковими накладними, які містяться у матеріалах справи: №231 від 14.10.2014р., №242 від 14.10.2014р., №243 від 14.10.2014р., №258 від 27.10.2014р., №261 від 27.10.2014р., №245 від 27.10.2014р., №300 від 11.11.2014р., №306 від 17.11.2014р., №308 від 17.11.2014р., №315 від 26.11.2014р., №318 від 26.11.2014р., №319 від 26.11.2014р.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що розрахунки за поставлену постачальником продукцію по цьому договору здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк та порядок оплати не погоджений сторонами у специфікаціях до цього договору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. зобовязано сторін надати пояснення щодо віднесення видаткових накладних та платіжних документів до конкретних специфікацій. Позивач на виконання ухвали зазначив, що надати відповідні пояснення не вбачається можливим, оскільки поставка в межах договору №402/14-4РА здійснювалася без віднесення видаткових накладних до специфікацій. Відповідач відповідних пояснень на дату судового засідання суду не надав.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що специфікаціями визначений максимальний строк оплати - 90 календарних днів, враховуючи приписи пункту 5.3 договору граничним строками оплати товару є: за видатковими накладними №231 від 14.10.2014р., №242 від 14.10.2014р., №243 від 14.10.2014р. 12.01.2015р.; за видатковими накладними №258 від 27.10.2014р., №261 від 27.10.2014р., №245 від 27.10.2014р. 26.01.2015р.; за видатковою накладною №300 від 11.11.2014р. 09.02.2015р.; за видатковими накладними №306 від 17.11.2014р., №308 від 17.11.2014р. 16.02.2015р.; за видатковими накладними №315 від 26.11.2014р., №318 від 26.11.2014р., №319 від 26.11.2014р. 24.02.2015р.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконав свої зобовязання щодо оплати отриманого товару.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи видаткові накладні, виписки банку по рахунку, судова колегія дійшла висновку, що на момент подання позовної заяви у відповідача наявна заборгованість в розмірі 85076,48грн.

Посилання скаржника на те, що в позовній заяві невірно визначена сума заборгованості за договором №402/14-4РА від 24.04.2014р., судовою колегією не приймається з огляду на недоведеність належними та допустими доказами в розумінні статті 43 ГПК України.

Крім того, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що протягом розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ухилявся від проведення звіряння розрахунків з позивачем за спірним договором. Так, ухвалами господарського суду Луганської області від 15.07.2016р., від 02.08.2016р., від 16.08.2016р., від 30.08.2016р., від 13.09.2016р. відповідача було зобовязано прийняти участь у звіренні розрахунків, чого здійснено не було. Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит не виконані вимоги ухвали Донецького апеляційного господарського суду про надання розширеного акту звірки, а також виписки з банківського рахунку щодо всіх здійснених оплат в межах договору або всіх платіжних доручень.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача з відповідним позовом до суду, Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит було сплачено борг в розмірі 43000,00грн. та 41521,78грн., про що свідчать платіжні доручення № від 23.08.2016р. та № від 23.08.2016р. відповідно.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення провадження у справі №913/810/16 в частині стягнення 84521,78грн. основного боргу відповідно до приписів п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, на день винесення судом першої інстанції рішення у справі №913/810/16 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит складала 554,70грн. Доказів сплати зазначеного боргу відповідачем суду не надано, з огляду на що судова колегія дійшла висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит заборгованості у зазначеному розмірі.

З посиланням на статтю 625 ЦК України Товариство з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит інфляційні в розмірі 38468,60грн. за період з лютого 2015р. по травень 2016р. та 3% річних в розмірі 3598,12грн. за загальний період з 13.01.2015р. по 17.06.2016р.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, враховуючи факт прострочення виконання грошового зобовязання, господарський суд Луганської області дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судова колегія зазначає, що під час здійснення розрахунку (зокрема, за видатковими накладними №258, №261, №245 від 27.10.2014р. та видатковими накладними №306, №308 від 17.11.2014р.) не було враховано приписи ч.5 ст.254 ЦК України, якою передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи зазначене, зробивши власний розрахунок, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в розмірі 3596,04грн. за загальний період з 13.01.2015р. по 17.06.2016р.

Разом з тим, висновок господарського суду Луганської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит інфляційних в сумі 38468,60грн. за загальний період з лютого 2015р. по травень 2016р., враховуючи обмеженість суду розміром позовних вимог, є законним та обґрунтованим

Крім основного боргу, інфляційних та 3% річних Товариство з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит пені на підставі п.6.8 договору в розмірі 4253,83грн., що складає 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 6.8 договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості неоплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Судом першої інстанції здійснено розрахунок пені з урахуванням подвійної облікової ставки, за наслідками якого суд дійшов висновку, що загальна сума пені за період 13.01.2015р. 24.08.2015р. складає 22901,68грн. Оскільки позивачем до стягнення заявлено пеню в розмірі 5% від вартості несплаченої продукції в сумі 4253,83грн., що є меншим від пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, господарський суд Луганської області дійшов висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 4253,82грн. (з огляду на допущено арифметичну помилку).

Перевіривши розрахунки суду першої інстанції, судова колегія зазначає наступне. Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наведеного вбачається, що позивач мав право на стягнення пені з моменту настання прострочення виконання зобовязання відповідачем, але не більше ніж за півроку.

При здійсненні розрахунків місцевий господарський суд правомірно застосував положення ч.6 ст.232 ГК України.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час розгляду справи заявлено клопотання щодо застосування строків позовної давності до нарахування пені.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи до уваги, що період нарахування пені за першої видатковою накладної спливає 13.07.2015р., а позовна давність щодо стягнення пені встановлена в один рік відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, то позивач має право звернутися з вимогою про стягнення пені в розмірі 5% від вартості несплаченої продукції по 13.07.2016р. Позовна заява була подана до суду 12.07.2016р., тобто в межах строку позовної давності.

Однак судом першої інстанції не враховано положення п.4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.054.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, згідно з яким, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка, пеня підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобовязання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Так, приймаючи до уваги наведені вище норми, з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, судова колегія зробила власний розрахунок пені. Виходячи з дати початку порушення грошового зобовязання, суми боргу, що існувала у спірний період, враховуючи, що нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, приймаючи до уваги скорочений строк позовної давності та дату подання позовної заяви, окремо за кожним актом приймання-передачі природного газу, належний до стягнення розмір пені становить 1361,65грн. за загальний період з 12.07.2015р. по 25.08.2015р.

Посилання апелянта на те, що відсутність письмової вимоги позивача до відповідача про сплату пені всупереч умовам пункту 6.8 договору виключає можливість стягнення пені в судовому порядку, не приймається судовою колегією з огляду на безпідставність.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, частково не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми матеріального права України, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Луганської області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 29.09.2016р.) по справі №913/810/16 підлягає зміні в частині стягнення суми 3% річних, пені та витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати у даній справі за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м.Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 29.09.2016р.) по справі №913/810/16 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Луганської області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 29.09.2016р.) по справі №913/810/16 змінити в частині стягнення суми 3% річних, пені та витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, б.30/1, код 37713861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс (09108, Київська область, м.Біла Церква, вул.Леваневського, 87 В, код 35559628) заборгованість в сумі 554,70грн., пеню в сумі 1361,65грн., 3 % річних в сумі 3596,04грн., інфляційні в сумі 38468,60грн. та судовий збір в сумі 1927,55грн.»

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 27.09.2016р. (повний текст підписано 29.09.2016р.) по справі №913/810/16 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фін-Трейд Сервіс (09108, Київська область, м.Біла Церква, вул.Леваневського, 87 В, код 35559628) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, б.30/1, код 37713861) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 47,76грн.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 6 примірників: 2 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСЛО