РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/19599/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 8 917,51 грн.

Представники

від позивача: Морозова О.В. - представник за довіреністю № 342 від 15.06.2016 р.;

від відповідача: Гнатюк С.В. - представник за довіреністю № 01/738-421 від 17.10.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 8 917,51 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.03.2014 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 120.0791537.049, за яким застраховано автомобіль марки Land Rover, д.н. НОМЕР_4.

19.12.2014 р. у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Land Rover, д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки ВАЗ 2110, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 29.12.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 16 621,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3040 від 13.02.2015 р. та 6 664,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6492 від 08.04.2015 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ВАЗ 2110, д.н. НОМЕР_3 застрахована у товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АС/6882289.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору позивач направив відповідачеві заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу вих. № 3837/2014 від 11.03.2015 р., відповідно до якої просив здійснити відшкодування в розмірі 16 210,55 грн.

Також направив листа про доплату грошового відшкодування в порядку регресу вих.. № 3837/2014 від 17.04.2015 р., відповідно до якого просив здійснити відшкодування в порядку регресу на загальну суду 23 286,23 грн.

Вимога позивача відповідачем частково виконана в розмірі 13 858,72 грн., тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.10.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.11.2016 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.11.2016 р. розгляд справи відкладено на 06.12.2016 р., у зв'язку із неявкою представників сторін у судове засідання.

В судовому засіданні 06.12.2016 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача частково заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

06.03.2014 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 120.0791537.049, за яким застраховано автомобіль марки Land Rover, д.н. НОМЕР_4.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

19.12.2014 р. у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Land Rover, д.н. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки ВАЗ 2110, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4.

З довідки відділу державтоінспекції Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області вих. № 23.12.14 видно, що внаслідок дружньо-транспортної пригоди,що мала місце 19.12.2014 р. автомобіль марки Land Rover, д.н. НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова № 466/9142/14-п від 29.12.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно рахунку-фактури № -02261214 віл 26.12.2014 р. вартість запчастин та ремонтних робіт складає 23 150,51 грн.

Страховик 11.02.2015 р. склав страховий акт № 3837.206.14.01.01 та розрахунок до нього, з яких видно, що сума страхового відшкодування становить 16 621,55 грн.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 16 621,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3040 від 13.02.2015 р.

Страховик 02.04.2015 р. склав страховий акт № 3837.206.14.01.02 та розрахунок до нього, з яких видно, що сума страхового відшкодування становить 6 664,68 грн.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 6 664,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6492 від 08.04.2015 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ВАЗ 2110, д.н. НОМЕР_3 застрахована у товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АС/6882289, франшиа становить 510,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору позивач направив відповідачеві заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу вих.. № 3837/2014 від 11.03.2015 р., відповідно до якої просив здійснити відшкодування в розмірі 16 210,55 грн.

Також направив листа про доплату грошового відшкодування в порядку регресу вих.. № 3837/2014 від 17.04.2015 р., відповідно до якого просив здійснити відшкодування в порядку регресу на загальну суду 23 286,23 грн.

Вимога позивача відповідачем частково виконана в розмірі 13 858,72 грн.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відзиві на позовну заяву № 03/5086 від 05.12.2016 р. відповідач заперечує проти позовних вимог в частині 3 474,38, оскільки відповідно до звіту про оцінку АВТОМОБІЛЯ № 2054/14 вартість відновлювального ремонту становить 23 162,22 грн., а тому розмір страхового відшкодування становить (23 1162,22 грн. (вартість матеріального збитку по звіту) - 20% (податок на додану вартість) - 13 858,72 грн. (сплачена відповідачем сума страхового відшкодування). =5 443,13 грн.

Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що необхідно не враховувати суму податку на додану вартість у складі страхового відшкодування, та зазначає наступне.

За змістом глави 82 Цивільного кодексу України з урахуванням статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодування шкоди, яка виникла з деліктних відносин, спрямовано на виплату коштів, необхідних для виправлення пошкодженої речі.

При цьому, системний аналіз положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не ставить в залежність проведення страхового відшкодування від фактичного відновлення потерпілим чи іншою особою пошкодженого майна, що за змістом статті 319 Цивільного кодексу України є його правом, а не обов'язком. Тобто, потерпілий може замовити ремонт пошкодженого транспортного засобу після виплати страхового відшкодування у будь-якої особи (як платника податку на додану вартість, так і не платника цього податку).

Таким чином, підстави для визначення розміру відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування податку на додану вартість у суду відсутні.

Винятком з наведеного є внесені згідно Закону України від 05.07.2012 року №5090-VI зміни до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за змістом яких якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Крім того, платіжні доручення № 3040 від 13.02.2015 р. та № 6492 від 08.04.2015 р. підтверджують сплату страхового відшкодування ФОП ОСОБА_5, тобто особі, яка здійснила відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 10.12.2014 р. № 910/7163/14.

З матеріалів справи вбачається, що даний господарський спір виник з правовідносин відшкодування шкоди в порядку регресу, тобто приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи - страхової компанії винної особи: товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант".

У зв'язку з вищезазначеним, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Land Rover, д.н. НОМЕР_4, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (02160, м. Київ, пр.-т. Воззєднання, 19, ) страхове відшкодування в розмірі 8 917 (вісім тисяч дев'ятсот сімнадцять) грн. 51 коп., судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 15.12.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий