РІШЕННЯ

06 грудня 2016 року Справа № 913/1031/16

Провадження №19/913/1031/16

За позовом Державної екологічної інспекції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 41586 грн 76 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання помічник судді Воронько В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю №13/04-29-16 від 24.11.2016;

від відповідача ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги б/н від 17.10.2016, адвокат.

С У Т Ь С П О Р У:

Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство про стягнення збитків у сумі 41586 грн 76 коп.

Ухвалою господарського суду від 20.09.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 04.10.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 04.10.2016 відкладено розгляд справи на 18.10.2016, а потім відповідною ухвалою на 01.11.2016.

Відповідач відзивом б/н від 31.10.2016 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що перевірка проведена з порушенням норм діючого законодавства, а тому її висновки не можуть бути доказами у справі; що відповідно до ст.3 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 №1669-VII органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок субєктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до субєктів господарювання з високим ступенем ризику; що а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в постанові про накладення адміністративного стягнення не містяться відомості щодо визначення і розміру шкоди, яку начебто нанесено державі в результаті порушення природоохоронного законодавства; що позивачем не зазначені всі чотири елементи складу цивільного правопорушення.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.11.2016 розгляд справи відкладений на 15.11.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.11.2016 продовжено строк розгляду справи по 06.12.2016; розгляд справи відкладено на 24.11.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.11.2016 розгляд справи відкладений на 06.12.2016.

Позивач в письмових поясненнях б/н від 21.11.2016 зазначив, що правовий статус інспекції регламентується Положенням про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 04.11.2011 №429 і розробленим на його підставі Положенням про Державну екологічну інспекцію у Луганській області, затвердженим наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 за №136; що інспекцією в ході проведення перевірки Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство здійснено обстеження лісосік щодо правомірності проведення рубок та достовірності обліку отриманих лісоматеріалів, за результатами якого встановлено факт самовільної рубки у кварталі 95 виділ 19 Борівського лісництва Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство 13 дерев та 7 пнів дерев діаметром 8 см, у кварталі 95 виділ 20 встановлено факт самовільної вирубки 11 дерев; що відповідачем не надано доказів внесення до акту перевірки недостовірних відомостей.

В судовому засіданні 06.12.2016 на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України була оголошена перерва до 12 год. 15 хв.

У судовому засіданні 06.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пунктів 1-2 Положення Про Державну екологічну інспекцію України (далі Положення), затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр). Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства екології та природних ресурсів України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України і Міністра, а також цим Положенням.

Одним з основних завдань Інспекції є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального

використання, відтворення та охорони природних ресурсів (п.3 Положення).

Отже, позивач, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства України.

Наказом Державної екологічної інспекцію у Луганській області від 01.10.2015 №109/01-01-01 було затверджено Перелік субєктів господарювання, щодо яких будуть проведені планові заходи зі здійснення державного (нагляду) контролю, до якого було включено і відповідача - Державне підприємство Сєвєродонецьке лісомисливське господарство.

Позивач повідомленням №465/01-04-14 від 10.11.2015 повідомив відповідача про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Згідно направлення на проведення планової перевірки Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство від 24.11.2015 №497/01-04-14, вказана перевірка відбуватиметься з 25.11.2015 по 11.12.2015.

За результатами перевірки було складено акт №98 від 11.12.2015, яким встановлено факт самовільної рубки у кварталі 95 виділ 19 Борівського лісництва Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство самовільної вирубки 13 дерев та 7 пнів дерев та у кварталі 95 виділ 20 самовільну вирубку 11 дерев, а також у кварталі 85 виділ 9 встановлено факт самовільної рубки дерев у кількості 40 штук невстановленими особами.

10.12.2015 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Луганської області складено протокол №000347 про адміністративне правопорушення у відношенні лісничого Борівського лісництва Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство ОСОБА_3 Постановою від 10.12.2015 №000347 вказаного лісничого притягнуто до відповідальності за ст.64 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.105 Лісового Кодексу України та накладено штраф у розмірі 136 грн 00 коп., який лісничим сплачений 16.12.2015.

04.05.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією №168/01-03-19 про сплату збитків у сумі 41586 грн 76 коп.

Господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобовязані, зокрема, дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ст.3 Закону України №1669-VII від 02.09.2014 Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі - Закон №1669), який набрав чинності 15.10.2014, органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок субєктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до субєктів господарювання з високим ступенем ризику.

Указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з ст.1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указами Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року, Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України №405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Таким чином, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Згідно з ч.2 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1669 дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Відповідно до ч.3 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд зазначає, що Закон №1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до інших нормативно-правових актів, приписи ст.3 Закону №1669 є нормами прямої дії.

Згідно з п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1669 Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України №405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

На виконання зазначеного розпорядженням Кабінету Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України №1053 від 30.10.2014 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

09.02.2015 року постановою Окружного адміністративного суду м.Києва, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнане нечинним.

Розпорядженням №1275-р від 02.12.2015 Кабінету Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (надалі - Перелік).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої на сайті https://usr.minjust.gov.ua місцезнаходженням відповідача станом на дату проведення перевірки і наразі є: вул.Фрунзе, б.86, смт.Сиротине м.Сєвєродонецьк Луганської області, яке включено до вказаного Переліку.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що на відповідача поширюється дія Закону №1669.

Однак, в порушення вказаного припису, з 25.11.2015 по 11.12.2015 позивачем було проведено планову перевірку відповідача та застосовано до нього заходи впливу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що оскільки заборона на проведення планових перевірок, що встановлена у статті 3 вказаного Закону, поширюється на відповідача, тому позивач не мав правових підстав для проведення перевірки, і, як наслідок, складати акт №98 від 11.12.2015 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення №000347 від 10.12.2015.

Суд зазначає, що дії позивача призвели до незаконного встановлення факту порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Вказані обставини є підставою для відмови у позові.

Також суд зауважує наступне.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність наступного юридичного складу: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний звязок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обовязку з відшкодування збитків.

Застосовуючи викладене до правовідносин, що склалися між сторонами у даній справі, суд констатує, що в даному випадку відсутній один з необхідних елементів - вина Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача відповідно до приписів ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові Державної екологічної інспекції у Луганській області до Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.12.2016.

Суддя Т.В. Косенко