ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р.Справа № 922/3298/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Новофрам", с. Кільчень
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 296810,94 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 10.10.2016 року;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 31.10.2016 року; ОСОБА_3, довіреність від 31.10.2016 року;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Новофарм" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродсервіс" , в якому просить стягнути з відповідача борг у сумі 296810,94 грн., у тому числі: основний борг -89817,97 грн., пеня за Договором за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання - 110803,88 грн., річні від простроченої суми (на підставі ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання -7949,60 грн. та інфляційні втрати (на підставі ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання - 88239,49 грн. Судовий збір у розмірі 4452,16 грн. позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує невиконанням відповідачем умов Договору поставки запасних частин № Н-294 SP від 01.04.2011 року в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.09.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.11.2016 року об 12:20 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.11.2016 року розгляд справи було відкладено на 17.11.2016 року об 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.11.2016 року розгляд справи відкладено на 06.12.2016 року о 10:15 год.

В судовому засіданні 06.12.2016 року були присутні представники позивача та відповідача.

Представник позивача надав клопотання за вх. № 47711 про зменшення позовних вимог. Відповідно до поданого клопотання представник позивача зазначає, що відповідачем сплачено заборгованість за основним боргом в сумі 89817,97 грн., а тому позивач вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 206992,97 грн., з яких: пеня за Договором за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання - 110803,88 грн., річні від простроченої суми (на підставі ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання -7949,60 грн. та інфляційні втрати (на підставі ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання - 88239,49 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи викладене, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача заперечують проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень учасникам судового процесу створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 квітня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВОФАРМ» (далі Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОДСЕРВІС» (далі Покупець, Відповідач) було укладено договір поставки запасних частин №Н-294 SP-11(далі - Договір), відповідно до умов якого Позивач зобов'язується надати у власність Відповідача запасні частини до сільськогосподарської техніки (надалі -ОСОБА_4), а Відповідач зобов'язується прийняти й оплатити ОСОБА_4 на умовах цього Договору. ОСОБА_4 поставляється партіями у відповідності до специфікацій.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві, товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Договір укладається на розсуд сторін.

За умовами пункту 5.1. Договору оплата ОСОБА_4 здійснюється Покупцем на умовах та в строки, погоджені Сторонами у специфікації.

Згідно умовам специфікацій, укладених до Договору, оплата ОСОБА_4 здійснюється поетапно шляхом внесення попередньої оплати в розмірі 50% від суми відповідної специфікації та оплати залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 50% від суми відповідної специфікації, а саме:

1.За специфікацією №5/1-2014 від 23.05.2014р. (на підставі рахунку №СФ-ПД-22-187849 від 23.05.2014р.) попередня оплата в розмірі 56 439,18 грн. підлягає сплаті до 31.05.14р., оплата залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 56 439,17 грн. - до 26.07.2014р.;

2. За специфікацією №6/1-2014 від 02.06.2014р. (на підставі рахунку №СФ-ПД-22-188425 від 28.05.2014р.) попередня оплата в розмірі 4 909,02 грн. підлягає сплаті до 05.06.14р., оплата залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 4 909,02 грн. - до 26.07.2014р.;

3. За специфікацією №6/2-2014 від 02.06.2014р. (на підставі рахунку №СФ-ПД-22-188431 від 28.05.2014р.) попередня оплата в розмірі 10 226,01 грн. підлягає сплаті до 05.06.14р., оплата залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 10 226,01 грн. - до 26.07.2014р.;

4. За специфікацією №6/4-2014 від 02.06.2014р. (на підставі рахунку №СФ-ПД-22-188770 від 30.05.2014р.) попередня оплата в розмірі 28529,06 грн. підлягає сплаті до 05.06.14р., оплата залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 28529,06грн. - до 26.07.2014р.;

5. За специфікацією №6/5-2014 від 23.06.2014р. (на підставі рахунку №СФ-ПД 1-00020736 від 20.06.2014р.) попередня оплата в розмірі 6 491,49 грн. підлягає сплаті до 26.06.14р., оплата залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 6 491,49 грн. - до 26.07.2014р.;

6. За специфікацією №7-2014 від 15.07.2014р. (на підставі рахунку №СФ-ПД 1-00024055 від 14.07.2014р.) попередня оплата в розмірі 5 447,97 грн. підлягає сплаті до 16.07.14р., оплата залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 5 447,97 грн. - до 01.08.2014р.;

7. За специфікацією №7/1-2014 від 21.07.2014р. (на підставі рахунку №СФ-ПД1-00025152 від 21.07.2014р.) попередня оплата в розмірі 13 161,95 грн. підлягає сплаті до 23.07.14р., оплата залишку вартості ОСОБА_4 в розмірі 13 161,95 грн. - до 23.08.2014р.

На підставі зазначених специфікацій Позивач, у період з 28.05.2014р. по 21.07.2014р. (включно), відвантажив Відповідачу ОСОБА_4 на загальну суму 283 146,72 грн. (двісті вісімдесят три тисячі сто сорок шість гривень 72 коп.), що підтверджується відповідними видатковими накладними на ОСОБА_4, підписаними сторонами Договору. ОСОБА_4 був поставлений Позивачем у визначені специфікаціями строки та прийнятий Відповідачем без будь-яких зауважень щодо кількості та якості ОСОБА_4, тобто Позивач у повному обсязі, належним чином виконав свої зобов'язання за Договором.

Відповідач сплатив за отриманий ОСОБА_4 частково. На рахунок Позивача перераховано грошові кошти в сумі 178 328,75 грн. (сто сімдесят вісім тисяч триста двадцять вісім гривень 75 коп.).

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобовязання по оплаті отриманого ним товару виконував не вчасно, з порушенням умов укладеного договору та з простроченням встановлених договором строків платежу.

26 липня 2016 року на адресу Відповідача Позивачем була направлена вимога (вих. № 052 від 26.07.2016р.) про погашення заборгованості за поставлений товар в розмірі 104 817,97 грн. (сто чотири тисячі вісімсот сімнадцять гривень 97 коп.) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача протягом трьох банківських днів з моменту отримання цієї вимоги.

04 серпня 2016 року Відповідачем те сплачено на користь Позивача 15 000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) в рахунок погашення заборгованості за договором.

Решта заборгованості відповідачем була погашена під час розгляду справи у розмірі 89817,97 грн.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за Договором, позивачем була нарахована пеня за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 110803,88 грн., річні від простроченої суми (на підставі ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 7949,60 грн. та інфляційні втрати (на підставі ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 88239,49 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Наведені норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Перерахувавши, суми 3% річних та інфляційних втрат, які заявлені до стягнення за період з 26.07.2014 року по 20.09.2016 року, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 7949,60 грн. та інфляційних втрат у розмірі 88239,49 грн., оскільки вони є обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами ст. 1. Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. (зі змінами та доповненнями) встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що в разі порушення строку оплати за ОСОБА_4, зазначеного в п. 5.1. цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України (надалі - НБУ) від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що нарахування та оплата неустойки (пені) здійснюється за весь період існування заборгованості.

Статтею 258 Цивільного кодексу України, встановлена спеціальна позовна давність в один рік, що застосовується. зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 259 цього ж кодексу визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 7.3. Договору Сторони погодили, що строки позовної давності щодо нарахування та сплати неустойки (пені), передбаченої цим Договором, встановлюється на період 3 (три) роки у відповідності до ст. 259 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, перевіривши періоди нарахувань та суми, господарський суд прийшов до висновку, що сума пені у розмірі 110803,88 грн. за період з 26.07.2014 року по 20.09.2016року була нарахована позивачем правомірно, а тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст.ст. 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОПРОДСЕРВІС" (61072, Харківська область, м. Харків, вул. Тобольська, буд 42, кім. 331/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями " НОВОФАРМ" (51233, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Кільчень, вул. Привокзальна, 1А, ) 110803,88 грн. пені, 7949, 60 грн. 3% річних, 88239,49 грн. інфляційних втрат, 3104,89 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_5

справа № 922/3298/16