ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.12.2016 Справа № 904/11130/16

За позовом Лівобережного районного центру зайнятості, м. Дніпро

до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 145 від 12.01.2015

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Лівобережний районний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" про стягнення 12027, 42 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 19.08.2013 по 13.08.2014 позивачем громадянину ОСОБА_2 було виплачено допомогу по безробіттю у сумі 12027, 42 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2015 ОСОБА_2 поновлено на посаді провідного економіста цеху № 25 ДП "ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова" з 10.07.2013 з виплатою заробітної плати по 19.06.2015. На підставі вищенаведеного, позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування грошових коштів у сумі 12027, 42 грн., які останній не повернув.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 19.12.2016.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву та інші витребуванні судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення цінного листа з ухвалою суду (арк. с. 38).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3" від 10.07.2013 № 1779, громадянку ОСОБА_2 було звільнено з посади провідного економіста цеху № 25 ДП "ВО "ОСОБА_4 ОСОБА_3" за п. 1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням чисельності працівників (арк. с. 28).

12.08.2016 громадянка ОСОБА_2 звернулась до Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпро з питань пошуку роботи та в період з 19.08.2013 по 13.08.2014 перебувала на обліку в якості безробітної, що підтверджується Витягом із наказів про прийняті рішення ПК № 00028 від 14.08.2014 (арк. с. 11-12)

Згідно частини першої ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", наказом №НТ130812 громадянці ОСОБА_2 було надано статус безробітньої з 12.08.2013.

Наказом № НТ130819 від 19.08.2013 призначено їй допомогу по безробіттю і розпочато виплати допомоги по безробіттю.

З 14.08.2014 наказом №НТ140814 припинено виплати допомоги по безробіттю у зв'язку з закінченням строку виплати відповідно до пп. 12 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

За період перебування громадянки ОСОБА_2 на обліку в центрі зайнятості з 19.08.2013 по 13.08.2014 їй було виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 12027, 42 грн., що підтверджується копією персональної картки ОСОБА_2 № 00028 (арк. с. 13-17).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2015 провадження № 22-ц/774/231/2015, зокрема, наказ Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3" №1779 від 10.07.2013 про звільнення провідного економіста цеху № 25 ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпП України було визнано недійсним з 10.07.2013. Громадянку ОСОБА_2 було поновлено на посаді провідного економіста цеху № 25 Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3" з 10.07.2013. Стягнуто з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 68083, 68 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів та моральну шкоду в сумі 2000 грн. (арк. с. 18-23).

Згідно з положеннями ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно наказу Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3" від 08.07.2015 № 979, було поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного економіста цеху № 25 ДП "ВО ПМЗ імені ОСОБА_3" з 10.07.2013 (арк. с. 29).

Позивач 06.06.2016 звернувся до відповідача з претензією № 1234 щодо повернення суми виплаченого забезпечення у розмірі 12027, 42 грн. Однак відповідач залишив дану претензію без задоволення (арк. с. 31).

Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченої громадянці ОСОБА_2 допомоги по безробіттю у розмірі 12027, 42 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон).

Згідно преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги за цим Законом мають також незастраховані особи - військовослужбовці Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ, військ цивільної оборони, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, органів внутрішніх справ України, звільнені з військової служби у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію (далі - військовослужбовці), та особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних (ч. 1-2 ст. 6 Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 7 цього Закону передбачено такий вид забезпечення безробітного як допомога по безробіттю.

Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 35 Закону, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Проаналізувавши вищезазначену правову норму, суд вважає за необхідне зазначити, що достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

На час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 12027, 42 грн. на користь Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпро відповідачем не надано.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Виходячи з наведеного, сума виплаченого забезпечення у розмірі 12027, 42 грн., виплачених ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості у період з 19.08.2013 по 13.08.2014 як безробітній, підлягають відшкодуванню Державним підприємством "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3", у відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 1378 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1; ідентифікаційний код 14308368) на користь Лівобережнього районного центру зайнятості м. Дніпро (49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29; ідентифікаційний код 37274485) грошові кошти у сумі 12027, 42 грн. та 1378 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.12.2016

Суддя ОСОБА_5