РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016Справа №910/20601/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/20601/16

за позовом публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої

особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ

"ЕНЕРГОБАНК" Брайка Станіслава Анатолійовича

до товариства з обмеженою відповідальністю "Теллус метал"

про стягнення 15 341,39 грн.

Представники сторін:

від позивача: Коваленко Н.В., довіреність № 09/05-223 від 18.11.2-16р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайка Станіслава Анатолійовича (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Теллус метал" (надалі - відповідач) про стягнення 15 341,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди приміщення № 31/15-С від 02.11.2015р., внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті орендних платежів за листопад-грудень 2015 року у загальній сумі 10680,00 грн. та заборгованість за спожиту електроенергію - 2003,28 грн. Окрім заборгованості, позивачем також нарахована пеня за прострочку сплати платежів у загальній сумі 2658,11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 порушено провадження у справі №910/20601/16 та призначений розгляд справи на 08.12.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 08.12.2016 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 08.12.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теллус Метал» (далі - відповідач, орендар) було укладено Договір оренди приміщення (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець зобов'язується прийняти в строкове платне користування приміщення, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Семена Скляренка, 9 (далі - об'єкт оренди), і зобов'язується платити орендодавцеві орендну плату. Загальна площа об'єкту оренди становить 53,4 кв.м.

Відповідно до п. 1.2 Договору оренди, об'єкт оренди розташований на восьмому поверсі будівлі (Літера А), який належить орендодавцеві на підставі іпотечного договору, серія та номер: 11096, виданий 20.12.2011. Розміщення об'єкту оренди відображено в плані, що є невід'ємною частиною Договору (додаток № 1 до Договору).

Згідно з п. 3.1, 3.3 та 3.4 Договору оренди, об'єкт оренди має бути переданий орендодавцем і прийнятий орендарем не пізніше 3 календарних днів.

Передача об'єкту оренди орендареві оформлюється Актом прийому-передачі.

Об'єкт оренди вважається прийнятим орендарем вдень підписання Акту прийому-передачі.

Відповідно до п. 5.1, 5.2, 53 Договору оренди, розмір щомісячної орендної плати включає вартість комунальних послуг (за винятком електроенергії) і розраховується з урахуванням наступного.

Щомісячна орендна плата за користування об'єктом оренди на момент укладення Договору становить 5 340,00 грн. в т.ч. ПДВ. Оплата здійснюється в гривнях за кожен місяць користування об'єктом оренди на підставі даного договору.

Не пізніше за 10 число кожного розрахункового місяця орендар зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок орендодавцю суму, вказану в п. 5.2 Договору.

Пунктом 5.6 Договору оренди визначено, що орендна плата, вказана в п. 5.2 Договору не включає в себе суму відшкодування витрат на оплату земельних платежів, плату за електроенергію, яка оплачується на підставі показників лічильника, відповідно до тарифів енергопостачальної компанії, не пізніше 10-го числа кожного місяця, плату за в'їзд автомобілів орендаря і його відвідувачів, які оплачуються на підставі окремо виставлених рахунків-фактур не пізніше 10 числа кожного поточного місяця.

У відповідності до п. 5.7 Договору оренди, орендна плата за користуванням об'єктом оренди нараховується з моменту фактичного отримання орендарем об'єкту оренди за Актом приймання-передачі до моменту фактичного повернення орендодавцю об'єкту оренди за Актом приймання-передачі.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому. Строк оренди за Договором з 02.11.2015 до 31.05.2016.

За актом приймання-передачі від 02.11.2015 позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове користування орендоване приміщення.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Як зазначає позивач, зобов'язання щодо оплати орендної плати та інших платежів за Договорами відповідачем не виконувались, в зв'язку з чим у позивача утворилась заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 10 680,00 грн. за період листопад - грудень 2015 року та по оплаті за використану електроенергію в розмірі 2 003,28 грн. за листопад 2015 року.

Матеріали справи також містять рахунки-фактури № 000032 від 05.11.2015 та № 000101 від 30.11.2015 на оплату використаної електроенергії, виставлені на виконання п. 5.6 Договору оренди.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 12 683,28 грн. заборгованості за Договором оренди нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 658,11 грн. пені.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені, позивач нараховує неустойку в тому числі, на заборгованість по сплаті за використану електроенергію.

Відповідно до п. 8.2 Договору оренди, у разі прострочення по сплаті орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що сторонами погоджено нарахування пені тільки на заборгованість по орендній платі, нарахування в свою чергу неустойки на заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію, сторонами у Договорі оренди не обумовлено.

Таким чином, суд, здійснивши власний розрахунок пені, з урахуванням доведеного позивачем належними доказами розміру заборгованості відповідача за Договором оренди, без врахування заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 2 253,31 грн.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Теллус метал" (03187, м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 32, кв. 5; ідентифікаційний код: 36958769) на користь публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 56; ідентифікаційний код: 19357762) заборгованість в розмірі 12 683 грн. 28 коп., пеню в розмірі 2 253 грн. 31 коп. та витрати по сплаті судового збору в 1 349 грн. 73 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині вимог в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 13.12.2016р.

Суддя А.І. Привалов