ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"08" грудня 2016 р. Справа № 921/768/16-г
УХВАЛА

у складі судді Стадник М.С.

розглянувши заяву від 06.12.2016р. Приватного підприємства "Альпіна" про забезпечення позову б/н від 06.12.2016р. у справі № 921/768/16-г/7:

за позовом Приватного підприємства "Альпіна" вул. Гоголя, 5, Тернопіль, 46001

до "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного Управління АТ "Державний ощадний банк України" ОСОБА_1, 2, Тернопіль, 46001

про визнання договору іпотеки припиненим.

Суть справи:

Приватне підприємство "Альпіна" звернулось з позовом до "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного Управління АТ "Державний ощадний банк України" про визнання договору іпотеки припиненим

Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду 06.12.2016р. із заявою №б/н від 06.12.2016р. про забезпечення позову шляхом заборони Державному ощадному банку України в особі філії Тернопільського обласного Управління АТ "Державний ощадний банк України" або іншим особам, в тому числі приватним нотаріусам та державним реєстраторам до набрання рішенням законної сили вчиняти будь-які дії щодо відчуження чи обмеження в користуванні нерухомого майна, яке є предметом іпотечного договору, а саме приміщення під літерою А загальною площею 831,5 кв.м. на підставі іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_2, 23.06.2005р. по реєстру за №4947 передане в іпотеку ПАТ "Державний ощадний банк України", строк платежу за яким настав 22.12.2009р.

На обґрунтування поданої заяви, заявник стверджує, що банк має можливість реалізувати предмети іпотеки в порядку передбаченому ст.ст. 37, 38 Закону України "Про іпотеку" та п.6.6 Договору про іпотеку від 23.06.2005р., а також те, що вжитий захід не тягне майнових наслідків для відповідача, оскільки станом на момент подачі позову виконавчий напис нотаріуса не скасовано та жодних відкритих проваджень по його виконанню немає.

Зазначені обставини дають підстави заявнику вважати, що створюється реальна загроза, що неприйняття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення, оскільки майно буде вилучено з власності Приватного підприємства "Альпіна".

Розглянувши заяву позивача №б/н від 06.12.2016р. про забезпечення позову, суд відмовляє в її задоволенні на даній стадії судового процесу, при цьому суд виходив з наступного:

- відповідно до ст.66 ГПК України, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, який подав позов, або з ініціативи суду, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, тобто як гарантія реального виконання рішення суду;

- статтею 67 ГПК України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову, серед яких: накладання арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; заборона відповідачеві вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії, при цьому, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові пленуму ВГС України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Приймаючи до уваги, що заявник не підтвердив викладені у заяві обставини можливими та допустимими доказами, передбаченими статтею 33 ГПК України, а навпаки, підтвердив їх відсутність, а саме:

- не надав доказів на підтвердження повторного пред'явлення до виконання Банком виконавчого напису нотаріуса від 12.08.2011р. №2331, який повернутий постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Тернопільській області ВП №48561505 від 30.09.2016р. стягувачу (Державному ощадному банку в особі філії Тернопільського обласного управління) та в якій встановлений строк для повторного предявлення його для виконання до 30.09.2016р.;

- не подав доказів втрати чинності виконавчого напису нотаріуса від 12.08.2011р. №2331 в порядку передбаченому законом, а саме в судовому порядку.

Крім того, доводи заявника щодо можливості реалізації майна у спосіб, передбачений ст.ст. 37, 38 Закону України "Про іпотеку" та п.6.6 договору, спростовуються статтею 90 Закону України "Про нотаріат", згідно якої стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження", а тому реалізація предмета іпотеки не може бути проведена іншим шляхом та іншими особами ніж встановлено ЗУ "Про виконавче провадження" допоки є чинним виконавчий напис.

Цим самим позивач не довів суду, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, а тому господарський суд відмовляє в задоволенні заяви Приватного підприємства "Альпіна" №б/н від 06.12.16р. про забезпечення позову на даній стадії судового процесу.

Клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду (п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства "Альпіна" №б/н від 06.12.2016р. про забезпечення позову шляхом заборони Державному ощадному банку України в особі філії Тернопільського обласного Управління АТ "Державний ощадний банк України" або іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження чи обмеження в користуванні нерухомого майна, яке є предметом іпотечного договору.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Суддя М.С. Стадник