РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016Справа №910/18997/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про відшкодування шкоди 21873,64 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Морозова О.В. (за дов.)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 14.12.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 21873,64 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що автомобіль Volkswagen Т5 Doka", д.р.н. НОМЕР_1, на момент ДТП був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Альфа Страхування" відповідно до договору страхування від 07.02.2013 № 046.0419817.224.

01 листопада 2013 року на автомобільній дорозі Одеса - Рені відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Т5 Doka", д.р.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу "Mercedes-Benz MB100" д.р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страхування, страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 48334,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.12.2013 у справі № 683/3476/13-п встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_2 у зв'язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована, згідно полісу № АС № 7037899 у Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія".

Позивач звернувся до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування. Відповідач сплатив страхове відшкодування у розмірі 25961,06 грн., в зв'язку з чим сума не сплаченого страхового відшкодування становить 21873,64 грн., яку просить стягнути з відповідача позивач.

Ухвалою суду від 21.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18997/16, розгляд останньої призначено на 28.11.2016.

Від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит.

Позивач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, однак подав клопотання про долучення документів з додатками.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, подав відзив на позов в якому просив припинити провадження у справі та проводити розгляд справи без участі їх представника. Своє клопотання відповідач обґрунтував п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України: тим, що сума страхового відшкодування уже була стягнута з нього на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 № 910/8273/14 у справі за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 24134,06 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2016 розгляд справи відкладено на 14.12.2016.

Через загальний відділ діловодства суду 08.12.2016 позивач подав заперечення на заяву відповідача про припинення провадження у справі, в яких зазначив, що предметом розгляду у справі № 910/8273/14 була лише частина страхового відшкодування у розмірі 24134,06 грн. з загальної суми, виплаченої позивачем у розмірі 48334,70 грн., в зв'язку з чим відсутні підстави для припинення провадження.

В судове засідання 14.12.2016 представник відповідача не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Суд розглянув клопотання позивача про припинення провадження та відмовив у його задоволенні, в зв'язку з необґрунтованістю.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 80 ГПК України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

Згідно п. 4.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Судом встановлено, що рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 № 910/8273/14 у справі за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 24134,06 грн. набрало законної сили. Підставою виникнення позовних вимог у обох справах є здійснена позивачем страхова виплата у розмірі 48334,70 грн. по страховому випадку, що стався 01.11.2013. Однак, предметом розгляду у справі № 910/8273/14 є частина сплаченого страхового відшкодування у розмірі 24134,06 грн. з загальної сплаченої позивачем страхувальнику суми у розмірі 48334,70 грн., а предметом розгляду у даній справі є частина страхового відшкодування у розмірі 21873,64 грн. Судом встановлено, що предмети розгляду у вказаних справах є різні майнові вимоги.

В зв'язку з цим суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 № 910/8273/14 у справі за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 24134,06 грн., яке набрало законної сили.

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", як страховиком, та ДП "СТАРАВТО" ЗАТ "КИЇВСТАР ДЖ.ЕС.ЕМ." укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 07.02.2013 № 046.0419817.224.

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "Volkswagen Т5 Doka", ідентифікаційний номер НОМЕР_3, державним номерним знаком НОМЕР_1..

01 листопада 2013 року на автомобільній дорозі Одеса - Рені відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "Mercedes-Benz MB100" із державним знаком НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

Факт ДТП підтверджується довідкою ДАІ МВС України.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.12.2013 у справі № 683/3476/13-п (провадження № 3/683/1186/2013) встановлено, що ДТП трапилось внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм ОСОБА_2 у зв'язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності, на підставі статей 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом стягнення штрафу в сумі 2700,00 грн.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

04 листопада 2013 року позивачем прийнято заяву страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку від 07.11.2013 № АдСЧТ03174, виставленого позивачеві Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ", загальна вартість відновлюваного ремонту застрахованого ТЗ складає 48709,70 грн.

За замовленням позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 14.10.2011 № 12555/11; Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 20.06.206 № 4710) складено звіт від 04.11.2013 № 165/13 відповідно до якого матеріальний збиток, який завданий страхувальникові внаслідок пошкодження застрахованого ТЗ при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових вказаного транспортного засобу, становить 26634,06 грн.

29 листопада 2013 року позивач на підставі Договору добровільного страхування та рахунку від 07.11.2013 № АдСЧТ03174 здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 48.334,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2013 № 25151, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_2, станом на момент виникнення ДТП, була застрахована приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія", що підтверджується Полісом серії АС № 7037899, забезпечений транспортний засіб - "Mercedes-Benz MB100" із державним знаком НОМЕР_2. Відповідно до Договору обов'язкового страхування, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., а франшиза - 500,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 № 910/8273/14 вирішено: Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" страхове відшкодування в сумі 24134,06 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

На виконання рішення суду відповідач сплатив позивачу суму у розмірі 25961,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 40189 від 07.08.2014.

Позивач просить стягнути з відповідача 21873,64 грн. - різницю між сплаченим на користь страхувальника страховим відшкодуванням у розмірі 48334,70 грн. та сплаченим йому відповідачем відшкодуванням у розмірі 25961,06 грн. з вирахуванням 500,00 грн. франшизи.

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при

настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним

законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у

зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача та/або заподіювача шкоди за сплаченою ним сумою страхового відшкодування у розмірі 48334,70 грн. ( з вирахуванням франшизи).

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Позивач, при визначенні основної суми заборгованості, врахував розмір франшизи за полісом № АС/7037899, сплачену відповідачем суму у розмірі 25961,06 грн. та наявність вини водія у спричиненні матеріального збитку і просив стягнути з відповідача 21873,64 грн.

Відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку позивачеві) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати, виходячи з вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, як і визначено Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Слід відмітити, що якщо існує різниця між сумою відшкодування, визначеною Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та фактичним розміром збитків, то ця різниця має бути відшкодована особою, винною в їх заподіянні (винуватцем ДТП).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2014 № 910/8273/14 встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових транспортного засобу згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності становить 26634,06 грн., розмір відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу підтверджується Звітом від 04.11.2013 № 165/13, складеного фізичною особою-підприємцем, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна.

А тому стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 173,00 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 26634,06 грн. - франшиза 500,00 грн. - сплачена за рішенням суду сума 25961,06 грн=173,00 грн.).

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Volkswagen Т5 Doka", д.р.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля у повному обсязі.

Судом встановлено, що станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі права позивача порушені, а строк виплати страхового відшкодування є таким, що настав.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими в частині та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 173,00 грн.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (02160, м. Київ проспект Возз'єднання, 19; ідентифікаційний код 30968986) страхове відшкодування в сумі 173 (сто сімдесят три) грн.. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 10 (десять) 90 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.12.2016

Суддя І.В.Усатенко