ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2016 р. Справа № 917/1402/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022) в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", пр-т Свободи,8, м. Кременчук 39601

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 9833,35 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Лещенко Г.М. дов. №10-73/2143 від 22.02.2016 року

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 15.12.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Обставини справи: розглядається позовна заява про стягнення 9833,35 грн. за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №1764 від 01.10.2009 року, з яких: 8388,66 грн. - сума основного боргу, 960,23 грн. - пеня, 415,58 грн. - інфляційні, 68,88 грн. - 3% річних.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не подав, вимог ухвал суду від 07.09.2016 року, від 04.11.2016 року та від 24.11.2016 року не виконав.

14.12.2016 року від відповідача по електронній пошті до суду надійшла заява про розгляд даної справи без його участі.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд двічі повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

01.10.2009 року між ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (позивач, теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії в гарячій воді №1764 з додатками (арк. с. 20-25).

Надалі Відкрите акціонерне товариство "Полтаваобленерго" змінило свою назву на Публічне акціонерне товариства "Полтаваобленерго", що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 05.05.2011р. (арк.с.29).

Згідно п.1.1 договору теплопостачальна організація взяла на себе зобов'язання надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором передбачених цим договором та додатками до нього.

Згідно п. 2.2.2 договору відповідач зобов'язався оплачувати теплопостачальній організації вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного договору, згідно з умовами цього договору та додатку до нього №4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію».

Відповідно до п.1 додатку до договору №4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Розрахунки за теплову енергію проводяться споживачем грошовими коштами, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України, на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації.

За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації.

Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаним в додатку №2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Розрахунки за використану теплову і енергію здійснюються за тарифом, затвердженими в установленому законом порядку.

Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

В пункті 4.2.2. договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

За період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року (включно) позивачем було виконано договірні зобов'язання з надання послуг по постачанню відповідачу теплової енергії у вигляді гарячої води та виставлені відповідачу рахунки на оплату отриманих послуг на загальну суму 8388,66грн. ( копії рахунків в матеріалах справи, арк. с. 9-15). Докази направлення даних рахунків відповідачеві підтверджується поштовими реєстрами (арк. с. 30- 35).

Внаслідок порушення відповідачем зобов'язання по оплаті за спожиту теплову енергію за договором, на дату подання позову відповідач з жовтня 2015 року по квітень 2016 року (включно) має заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію в сумі 8388,66 грн.

Крім того, позивачем відповідно до п.4.2.2. договору та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу:

- 960,23 грн. пені за періоди: 13.11.2015 року - 30.04.2016 року (за зобов'язаннями жовтня 2015 року); 16.12.2015 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями листопада 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями грудня 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 12.03.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 14.04.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року);

- 415.58 грн. втрат від інфляції за періоди: 16.11.2015 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями жовтня 2015 року); 16.12.2015 року - 16.06.2016 року (за зобов'язаннями листопада 2015 року); 16.01.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями грудня 2015 року); 16.02.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 16.03.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 14.04.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року);

- 68,88 грн. 3% річних за періоди: 13.11.2015 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями жовтня 2015 року); 16.12.2015 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями листопада 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями грудня 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 12.03.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 14.04.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 14.05.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу постачання теплової енергії в гарячій воді.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

На підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 8 388,66 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме: договором № 1764 від 01.10.2009 року на постачання теплової енергії в гарячій воді та додатками до нього, рахунками на оплату послуг та реєстрами поштових відправлень (арк. с. 20-25, 9-16, 30-35).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

В пункті 4.2.2. договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення:

- 960,23 грн. пені за періоди: 13.11.2015 року - 30.04.2016 року (за зобов'язаннями жовтня 2015 року); 16.12.2015 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями листопада 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями грудня 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 12.03.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 14.04.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року);

- 415.58 грн. втрат від інфляції за періоди: 16.11.2015 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями жовтня 2015 року); 16.12.2015 року - 16.06.2016 року (за зобов'язаннями листопада 2015 року); 16.01.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями грудня 2015 року); 16.02.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 16.03.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 14.04.2016 року - 15.06.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року);

- 68,88 грн. 3% річних за періоди: 13.11.2015 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями жовтня 2015 року); 16.12.2015 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями листопада 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями грудня 2015 року); 17.02.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 12.03.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 14.04.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 14.05.2016 року - 16.05.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року) (розрахунок арк. с. 17-19).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 960,23 грн. пені та 3% річних в сумі 68,88 грн. з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за кожний окремий місяць, суд прийшов висновку, що заявлений розмір пені та 3% річних є правомірним.

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення інфляційних, суд враховує момент виникнення зобов'язань щодо оплати за кожний окремий місяць, п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та Рекомендації Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.97 № 62-97р.

Отже, за підрахунком здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3", до стягнення підлягають інфляційні в сумі 337,98 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Жодних заперечень щодо позовних вимог відповідачем не заявлено.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 960,23 грн. пені, 68,88 грн. 3 % річних та 337,98 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи), і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8, р/р 0 в ВАТ "Ощадбанк" м. Полтава, МФО 331467, ідентифікаційний код 25717118) 8388,66 гривень основного боргу.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук, пр-т Свободи,8, р/р 1124 в Полтавському ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401, ідентифікаційний код 25717118) 960,23 грн. пені, 68,88 грн. 3% річних, 337,98 грн. інфляційних, 1367,12 грн. судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.12.2016 року

Суддя Тимощенко О.М.