ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 грудня 2016 року Справа № 922/2847/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Євсікова О.О., Малетича М.М.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"
на ухвалуГосподарського суду Харківської області від 19.09.2016
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 02.11.2016
у справі№922/2847/16 Господарського суду Харківської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод"
доПублічного акціонерного товариства "Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення № 5" АТ "Сбербанк Росії"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаПриватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвої Олени Дмитрівни
провизнання недійсним іпотечного договору

в с т а н о в и в :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 44 ГПК України). Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

При зверненні з касаційною скаргою Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" не надало доказів виконання зазначених вимог процесуального законодавства. Натомість скаржником в тексті касаційної скарги викладено заяву про звільнення його від сплати судового збору у зв'язку з фінансовим становищем та відсутністю можливості сплатити судовий збір в повному обсязі.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом наведеної норми питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VIII)")).

Отже, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. До того ж вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Водночас оскільки в силу ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Наведені ж скаржником обставини не мають характеру виключних, що свідчить про відсутність належних підстав для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що по даній справі скаржником подано ще одну касаційну скаргу до якої скаржником додано докази сплати судового збору у встановленому розмірі та порядку. Разом з тим, скаржник в своїй касаційній скарзі лише зазначає про своє утруднене фінансове становище та не просить суд звільнити його від сплати судового збору.

З огляду на викладене заявлене скаржником клопотання про звільнення його від сплати судового збору не підлягає задоволенню, а касаційну скаргу слід повернути скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Разом з тим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ1 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №922/2847/16 із доданими матеріалами повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

М.Малетич