ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 грудня 2016 р. Справа № 902/1045/16

Суддя господарського суду Банасько О.О., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке", смт Ситківці, Немирівський район, Вінницька область

до: Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Гайсин, Вінницька область

про відшкодування 5 498,00 грн збитків

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" заявлено позов до Приватного підприємця ОСОБА_1 про відшкодування 5 498,00 грн збитків.

Розглянувши позовну заяву суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню виходячи з наступного.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст.ст.54, 57 ГПК України. Невиконання більшості з вимог зазначених норм тягне за собою в якості негативного наслідку повернення позовної заяви без розгляду.

При дослідженні матеріалів позовної заяви № б/н та без дати (вх.№1124/16 від 06.12.2016 р.) судом встановлено, що позивачем в порушення наведених вище законодавчих приписів не надано належних доказів надіслання відповідачу доданих до позовної заяви документів.

Приписами ч.1 ст.56 ГПК України (з урахуванням внесених змін відповідно до Закону України від 19.05.2011 р. № 3382-VI) встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.42, 43 ГПК кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем в якості доказу надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів долучено до позовної заяви опис вкладення до цінного листа від 04.11.2016 р., однак останній не може вважатися належним доказом відправлення копії позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідачу із врахуванням діючої редакції ч.1 ст.56 ГПК України, оскільки в ньому не вказано всіх документів які додані до позовної заяви в якості додатків.

Так, до позовної заяви додані документи, зокрема, "додатки": копія акту виконаних робіт від 15.12.2015 р. № 534, копія довіреності на представника (який підписав позовну заяву), докази сплати судового збору, тощо, докази про направлення яких відповідачеві до даного позову не додано (оскільки в описі-вкладення зазначено меншу кількість додатків ніж у позовній заяві), що порушує вимоги ст. 57 ГПК України, якою передбачено надавати докази, що підтверджують відправлення відповідачеві як копії позовної заяви, так і всіх доданих до неї документів.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати опис вкладення у цінний лист від 04.11.2016 р. в якості належного доказу на підтвердження виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначена обставина є суттєвою, оскільки нормами ст.59 ГПК України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку вказана особа позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Крім того, в абз. 7 п.п. 3.5 п. 3 наведеної постанови Пленуму ВГСУ визначено, що у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК України.

Слід вказати, що ухвалою суду від 10.11.2016 р. по справі № 902/960/16 судом вже було повернуто аналогічну позовну заяву з підстав, зокрема, про які йдеться вище, однак не усунувши раніше допущені процесуальні недоліки позивач звернувся до суду повторно долучивши в якості доказу надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів незасвідчену копію опису від 04.11.2016 р.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі п.6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому слід зауважити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення процесуальних недоліків, що зумовили її повернення (відсутність доказів надіслання відповідачеві доданих до позовної заяви усіх документів ).

При прийнятті даної ухвали судом враховано положення норм чинного законодавства щодо повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого судового збору.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, для повернення сплаченого судового збору позивачу необхідно подати до суду відповідне клопотання.

Окремо суд зауважує, що при повторному поданні позовної заяви не забороняється використання раніше поданого платіжного документа.

Принагідно суд доводить до відома позивача, що при повторній подачі позову слід врахувати необхідність дотримання приписів ст.36 ГПК України щодо належного засвідчення копій документів.

Керуючись п.6 ч.1 ст.63, ст.ст.86, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву № б/н та без дати (вх.№ 1124/16 від 06.12.2016 р.) разом з доданими матеріалами повернути позивачу.

2. Копію позовної заяви № б/н та без дати (вх.№ 1124/16 від 06.12.2016 р.) та копію опису від 04.11.2016 р. долучити до примірника ухвали, яка залишається в справі.

3. Копію ухвали надіслати сторонам у справі рекомендованим листом.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул.Мандролька, 19, смт.Ситківці, Немирівський район, Вінницька область, 22865.

3 - відповідачу - АДРЕСА_1