ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.12.2016 Справа № 908/3261/16

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши позовну заяву Korporacja Ubezpieczen Kredytow Eksportowych Spolka Akcyjna (ul. Sienna 39, 00-121 Warszawa, NIP НОМЕР_1, REGON 002049513) (АТ «Корпорація страхування експортних кредитів») (вул. Сєнна 39, 00-121 Варшава) адреса для листування: представник в Україні за довіреністю: ОСОБА_1 (29018, АДРЕСА_1)

до ПАТ «Запоріжтрансформатор» (69600, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 3)

про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2016 р. в господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Korporacja Ubezpieczen Kredytow Eksportowych Spolka Akcyjna (АТ «Корпорація страхування експортних кредитів») про стягнення з ПАТ «Запоріжтрансформатор» страхового відшкодування в розмірі 537681,91 доларів США, що еквівалентно 13796660,26 грн.

Розглянувши зазначену позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пунктів 2, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви та комплектності документів, які повинні додаватися до неї. Зокрема, пунктами 2 та 3 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також документи які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України (п. 2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В даному випадку, в якості доказу сплати судового збору, позивачем було надано платіжний документ (платіжне доручення № 18 від 29.11.2016 р.) про сплату 206700,00грн. судового збору.

Судом встановлено, що наданий платіжний документ не відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. за № 377/8976 (далі Інструкція).

Так, пунктом 3.1 Інструкції передбачено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

У додатку 8 до Інструкції наведені указівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів на паперових носіях. Згідно з цими вимогами на розрахункових документах ставляться підписи відповідальних осіб платника, які повноважні розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці із зразками підписів і відбитка печатки. В реквізиті «М.П.» платіжного доручення ставиться відбиток печатки, зразок якої заявлений платником банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки.

У разі перерахування коштів на рахунки клієнтів-отримувачів (фізичних та юридичних осіб), які відкриті в інших банках, розрахунковий документ засвідчується підписами керівника (його заступника) і головного бухгалтера (його заступника) банку або підписами уповноважених осіб згідно з внутрішніми нормативними документами банку та відповідального виконавця банку.

За приписами п. 2.14 Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

В даному випадку, на платіжному документі (платіжне доручення № 18 від 29.11.2016 р.) реквізити «підпис» та «печатка» платника не заповнені. Крім того, дане платіжне доручення не засвідчене двома підписами уповноважених осіб банку.

На платіжному дорученні № 18 від 29.11.2016 р. міститься лише штамп банку з підписом працівника банку без зазначення його посади.

За змістом п. 2.21 вказаної постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013 р. платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

В даному випадку, заявником, в якості доказу сплати судового збору було надано копію платіжного доручення № 18 від 29.11.2016 р., тоді як необхідно подавати докази сплати судового збору в оригіналі.

Таким чином, наданий заявником платіжний документ оформлений з порушенням вимог діючого законодавства та не може бути належним доказом сплати судового збору.

При цьому, суд зауважує, що позивачем не надано довідку органу державної казначейської служби України у підтвердження факту зарахування суми судового збору, сплаченої платіжним дорученням № 18 від 29.11.2016 р. до Державного бюджету України.

Інші докази сплати судового збору в матеріалах позовної заяви відсутні.

Згідно із пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, частиною 1 статті 56 ГПК України визначено, що позивач, прокурор зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. N 270 (з наступними змінами та доповненнями).

За змістом п. 19 вказаного Порядку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. N 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

При цьому, слід відзначити, що в процесі підготовки та оформлення документів необхідно дотримуватись правил, які забезпечують їх юридичну силу.

Так, документ має юридичну силу за наявності обовязкових для цього виду документа реквізитів. Зокрема, документи оформляються на бланках, мають встановлений комплекс реквізитів і відповідний порядок їх розташування, установлений Національним стандартом України.

Відповідно до п. 4.4 Національного стандарту України „Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003 р., затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. № 55, документи, повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва, назва виду документа, дата, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис.

Дата документа - це дата його підписання, затвердження, прийняття, зареєстрування, яку оформлюють цифровим способом. Реєстраційний індекс документа складають з його порядкового номера, який можна доповнювати інформацією про кореспондента, виконавця тощо (пункти 5.11 та 5.12 Національного стандарту України).

Korporacja Ubezpieczen Kredytow Eksportowych Spolka Akcyjna (АТ «Корпорація страхування експортних кредитів») звернулася в господарський суд Запорізької області із позовною заявою, яка датована 29.11.2016 р. (дата наявна на останньому аркуші позовної заяви).

До позовних матеріалів в якості доказів направлення копії позовної заяви відповідачу, надано фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 29.11.2016року.

Надані суду фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 29.11.2016 року свідчать про факт направлення відповідачу копії позовної заяви (без зазначення її вихідного номеру і дати) та ряду документів.

Інших доказів направлення відповідачу копії позовної заяви суду не було надано.

Відсутність ідентифікуючих ознак позовної заяви позбавляє господарський суд можливості встановити факт, що на адресу відповідача направлено саме копію позовної заяви, оригінал якої надійшов до господарського суду.

За таких обставин, фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 29.11.2016р., не можуть бути прийняті судом як належний доказ відправлення відповідачу копії позовної заяви саме за вих. від 29.11.2016 р.

Таким чином, заявником не надано належних доказів про надсилання відповідачу копії позовної заяви, що є безумовним порушенням приписів ст. 56 ГПК України.

Згідно із пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди субєкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків). Найменування юридичної особи повинно відповідати її Статуту і не містити абревіатур.

Проте, у позовній заяві відповідачем визначено: ПАТ «Запоріжтрансформатор». Суд зауважує, «ПАТ» може означати Публічне акціонерне товариство, або Повне акціонерне товариство, або Приватне акціонерне товариство.

Таким чином повне найменування відповідача у позовній заяві не вказано.

Наявність абревіатури у найменуванні відповідача дає підстави стверджувати, що заявником в позовній заяві вказано не повне найменування та реквізити сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

З огляду на вищевикладене, позовна заява Korporacja Ubezpieczen Kredytow Eksportowych Spolka Akcyjna (АТ «Корпорація страхування експортних кредитів»), підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному звертанню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, п.п. 2, 4, 6 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Korporacja Ubezpieczen Kredytow Eksportowych Spolka Akcyjna (ul. Sienna 39, 00-121 Warszawa, NIP НОМЕР_1, REGON 002049513) (АТ «Корпорація страхування експортних кредитів») (вул. Сєнна 39, 00-121 Варшава) повернути без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 171 арк. (в т.ч. оригінали: фіскальний чек та Описи вкладення у цінний лист від 29.11.2016 р.; платіжне доручення № 18 від 29.11.2016 р. про сплату 206700,00грн. судового збору).

Суддя М.В. Мірошниченко