номер провадження справи 35/110/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 Справа № 908/2811/16

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача - Саввон С.О., довіреність № 2366 від 03.10.2016р.

Від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Управління комунальної власності Бердянської міської ради, Запорізька область, м. Бердянськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Запорізька область, м. Бердянськ

про стягнення в сумі 19111,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016р. до Господарського суду Запорізької області звернулось Управління комунальної власності Бердянської міської ради з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення орендної плати та пені за Договором оренди комунального майна № 434 від 26.05.2001р. у сумі 19111,81 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що 26.05.2001р. між Управлінням комунальної власності (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар), було укладено Договір оренди комунального майна № 434 площею 57,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Згідно розрахунку заборгованості по орендній платі та пені станом на 12.10.2016р. у ФОП ОСОБА_2 міститься заборгованість по орендній платі за період з 01.07.2015р. по 01.05.2016р. у розмірі 15442,02 грн.

В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань по сплаті орендної плати за Договором у період з 01.12.2014р. по 01.05.2016р. позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 3961,81 грн., 292,02 грн. пені відповідачем сплачено 12.10.2016 р.

З огляду на вищезазначене позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором оренди комунального майна № 434 від 26.05.2001р. з орендної плати у сумі 15442,02 грн. та 3669,79 грн. пені.

24.10.2016р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл, справу призначено до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.08.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/110/16 та призначено розгляд справи на 24.11.2016р. о 12 год. 15 хв.

В судове засідання 24.11.2016р. представники сторін не з'явилися.

24.11.2016р. на електронну адресу господарського суду Запорізької області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю направити представника у судове засідання.

Відповідач про причини неявки у судове засідання 24.11.2016р. суд не повідомив.

Ухвалою суду від 24.11.2016 р. клопотання Управління комунальної власності Бердянської міської ради про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 08.12.2016р.

Представник позивача в судовому засідання 08.12.2016 р. підтримав позовні вимоги, проси суд позов задовольнити повністю.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом суду двічі не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи № 908/2811/16, направлялись на зазначену в позові та документах адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_2

На час розгляду справи ухвала про порушення провадження у справі повернулась з позначкою «за закінченням терміну зберігання», ухвала суду від 24.11.2016 р. до суду не повернулась, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд розглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи та неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню даного спору.

В судовому засіданні 08.12.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані позивачем додатково, судом встановлено наступне.

26.05.2001р. між Управлінням комунальної власності (Орендодавець) та ПП ОСОБА_2 (Орендар), було укладено Договір оренди комунального майна № 434 (далі - Договір).

Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно вбудоване підвальне приміщення, яке знаходиться на балансі ДКП «Житлосервіс-5», площею 57,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до п. 2.1 Договору встановлено, що вступ Орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами Договору та Акта прийому-передачі вказаного майна.

Передача майна в оренду здійснюється згідно акту прийому-передачі, майно вважається поверненим після підписання акта прийому-передачі Орендодавцем (п. 2.3 Договору).

Предмет оренди було передано відповідачу 21.05.2001 р., про що свідчить акт прийому-передачі нежитлового приміщення, належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи.

В подальшому додатковими угодами, які наявні в матеріалах справи, змінювалась площа приміщення та орендна плата.

Строк дії Договору в редакції додаткової угоди від 07.04.2016р. визначено до 01.05.2016р. (п. 10.1 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2016р. предмет оренди повернуто за актом здачі-приймання, належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору в редакції додаткової угоди від 25.05.2015р., Орендар має сплачувати орендну плату у розмірі 1564,61 грн. до 20 числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції.

Згідно п. 3.1.1 Договору в редакції додаткової угоди від 07.04.2016р. вбачається, що Орендар має сплачувати орендну плату у розмірі 818,61 грн. до 20 числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції.

Згідно розрахунку заборгованості по орендній платі та пені станом на 12.10.2016р. у ФОП ОСОБА_2 міститься заборгованість по орендній платі за період з 01.07.2015р. по 01.05.2016р. у розмірі 15442,02 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію № 1854 від 25.07.2016 р. про сплату заборгованості з орендної плати. Матеріали справи не містять відповіді відповідача на вказану вище претензію.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази та вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 вказаного Закону орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частинами 1, 3 ст. 19 Закону визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 5.2 Договору оренди в редакції додаткової угоди від 19.07.2007 р. передбачено, що Орендар зобов'язаний вчасно й у повному обсязі вносити Орендодавцеві орендну плату.

Орендодавець свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши в оренду приміщення, натомість Орендар свої зобов'язання, у встановлені Договором строки виконав частково, оплату за надані послуги оренди сплатив не в повному обсязі та не своєчасно, про що свідчить розрахунок заборгованості наданий позивачем.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів належного виконання договірних зобов'язань та відсутність заборгованості не надав, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 15442,02 грн. заборгованості з орендної плати за період з 01.07.2015 р. по 01.05.2016 р. за Договором оренди № 134 від 26.05.2001 р., відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 3669,79 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору та додаткової угоди від 02.09.2002 р. (а.с. 18) встановлено, що у випадку неперерахування орендної плати або перерахування після останнього банківського дня поточного місяця, або не в повному обсязі Орендодавцем нараховується пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (включаючи день оплати) першого числа наступного місяця.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 р. встановлено за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Оскільки відповідачем порушено умови Договору щодо своєчасної та повної оплати за орендоване приміщення позивачем розрахована пеня згідно умов Договору за період з 01.12.2014 р. по 01.05.2016 р.

Згідно розрахунку позивач просить суд стягнути з відповідача 3669,79 грн. (з урахуванням сплати 292,02 грн. пені).

Здійснивши перерахунок суми пені за допомогою інформаційної системи «Законодавство», судом встановлено, що пеня за заявлений позивачем період становить суму 3957,60 грн., оскільки за період з грудня 2014 р. по червень 2015 р. позивачем вірно нараховані суми пені, натомість пеня, що підлягає стягненню у липні 2015 р. становить 387,25 грн., у серпні 2015 р. - 358,84 грн., у вересні 2015 р. - 347,34 грн., у жовтні 2015 р. - 350,85 грн., у листопаді 2015 р. - 339,52 грн., у грудні 2015 р. - 332,61 грн., у січні 2016 р. - 319,44 грн., у лютому 2016 р. - 308,11 грн., у березні 2016 р. - 286,72 грн., у квітні 2016 р. - 138,05 грн., у травні 2016 р. - 2,85 грн.

Враховуючи вищевикладене та часткову оплату відповідачем пені в сумі 292,02 грн., загальна сума пені, яка підлягає стягненню становить 3665,58 грн.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, відсутність доказів оплати боргу, позов є обґрунтованим та задовольняється частково.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Бердянської міської ради, Запорізька область (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пл. 1-ї Бердянської ради, 2, ) заборгованість з орендної плати в розмірі 15442 (п'ятнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 02 коп., пеню в розмірі 3665 (три тисячі шістсот шістдесят п'ять) грн. 58 коп. та суму судового збору в розмірі 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 70 коп. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 13.12.2016 р.

Суддя О.А. Топчій