РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2016Справа №910/14573/16

За позовомТимчасово виконуючого обов`язки військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі 1) Міністерства оборони України, 2) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир
до Житомирської обласної ради
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне підприємство «Житомирський військовий лісгосп»
третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Житомирський обласний мисливсько-рибальський клуб «Халзан»
третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне агентство лісових ресурсів України
третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Житомирська обласна державна адміністрація
провизнання незаконним та скасування рішення
Суддя Смирнова Ю.М.

прокурорХудієв А.А. прокурор
від позивача 1Дідик В.А. представник
від позивача 2Каменська В.В. представник
від відповідачаСечін Р.С. представник
від третьої особи 1не з`явився
від третьої особи 2Артеменко А.В. представник
від третьої особи 3Болбот К.Ю. представник
від третьої особи 4не з`явився
від третьої особи 5не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Тимчасово виконуючий обов`язки військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі 1) Міністерства оборони України, 2) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Житомирської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення Житомирської обласної ради 4 сесії 7 скликання від 19.05.2016 №261 щодо надання у користування мисливських угідь Житомирському обласному мисливсько-рибальському клубу «Халзан».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч ст.ст. 77, 141, 142 Земельного кодексу України, вийшов за межі своїх повноважень та розпорядився земельною ділянкою, яка відноситься до земель оборони та відповідно, перебуває у власності держави, відтак, її відчуження та зміна цільового призначення не може бути здійснене інакше, ніж у встановленому спеціальному порядку використання та відчуження за погодженням Міністерства оборони України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/14573/16, залучено до участі у справі третіми особами 1, 2, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Державне підприємство «Житомирський військовий лісгосп», третіми особами 3, 4, 5, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Житомирський обласний мисливсько-рибальський клуб «Халзан», Державне агентство лісових ресурсів України, Житомирську обласну державну адміністрацію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 за клопотанням сторін було продовжено строк вирішення спору у справі №910/14573/16 на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 розгляд справи відкладено на 16.11.2016.

В судове засідання, призначене на 16.11.2016, прокурор з`явився, позов підтримав в повному обсязі.

Позивачі заявлені прокурором вимоги підтримують, зазначаючи про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони та перебуває на обліку і балансі у Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир, однак, жодних погоджень щодо надання у користування мисливських угідь на землях оборони позивачами не надавалося.

Відповідач проти позову заперечує, стверджуючи, що ним дотримано всіх вимоги чинного законодавства України при наданні мисливських угідь у користування, а також вказує, що при вирішенні питань про надання мисливських угідь у користування обласна рада керувалася, в першу чергу, спеціальними законами: Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про мисливське господарство та полювання».

Від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення по справі, в яких Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України позов підтримує в повному обсязі та зазначає, що командиром військової частини не погоджувалася передача спірної земельної ділянки в користування Житомирському обласному мисливсько-рибальському клубу «Халзан».

Третя особа 3 проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що Житомирською обласною радою отримано всі погодження від місцевих органів влади та користувачів земельних ділянок, в тому числі погодження командування Високомобільних військ Збройних сил України та ДП «Житомирський військовий лісгосп», а тому підстави для визнання спірного рішення незаконним відсутні.

Третьою особою 3 було заявлено клопотання про припинення провадження у справі, мотивоване тим, що спір у даній справі є спором із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, тобто є публічно-правовим спором, а тому даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, суд відзначає, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для визнання недійсним рішення Житомирської обласної ради про надання у користування мисливських угідь, які є частиною земної (або водної) поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, а також з визначеними щодо неї правами та порядку надання і користування такими правами.

За змістом ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.11 Цивільного кодексу України, ст.ст. 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб`єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як об`єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов`язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

Аналогічна правова позиція наведена в п. 1.2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Відтак, враховуючи, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер та з огляду на суб`єктний склад даного спору, доводи третьої особи 3 про те, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України є безпідставними, а тому клопотання про припинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

До того ж суд відзначає, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 у справі №806/1508/16 закрито провадження у справі за позовом Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави до Житомирської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення від 19.05.2016 №261 у зв`язку з тим, що відповідна позовна заява не містить ознак публічно-правового спору, тому вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Житомирської обласної ради четвертої сесії VІІ скликання від 19.05.2016 №261 «Про надання у користування мисливських угідь Житомирському обласному мисливсько-рибальському клубу «Халзан» надано у користування Житомирському обласному мисливсько-рибальському клубу «Халзан» мисливські угіддя загальною площею 3004,4 га в межах Житомирського району, у тому числі на території Новогуйвинської селищної ради площею 1342,9 га, Тетерівської сільської ради площею 1079,5 га, Зарічанської сільської ради площею 582,0 га, із них на землях військової частини НОМЕР_1 площею 752,0 га, Державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» (квартали №2-28,30) площею 2252,4 га, терміном на 25 років.

04.07.2016 між Житомирським обласним управлінням лісового та Житомирським обласним мисливсько-рибальським клубом «Халзан» укладено договір про умови ведення мисливського господарства Житомирським обласним мисливсько-рибальським клубом «Халзан».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Тобто, мисливські угіддя фактично є частиною земної (або водної) поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, а також з визначеними щодо неї правами та порядку надання і користування такими правами, а відтак мисливські угіддя не можуть існувати окремо від земельної ділянки, на якій провадиться мисливське господарство.

Таким чином, порядок та підстави надання у користування мисливських угідь мають визначатись з урахуванням положень законодавства України, що регулює земельні відносини та виходячи із суб`єктів розпорядження земельним фондом України.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно п. ж) ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

У 1978 році рішенням Житомирської обласної Ради народних депутатів за Житомирською КЕЧ та в/ч 29261 (правонаступниками яких є Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомир та військова частина НОМЕР_1 ) було закріплено в безстрокове і безоплатне користування 15724,8 га землі в межах згідно з планом землекористування для державних потреб, що підтверджується Державним актом на право користування землею серії Б за №022537, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право користування землею за № 9.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, спірна земельна ділянка загальною площею 3004,4 га в межах Житомирського району (з яких: землі військової частини НОМЕР_1 площею 752,0 га та Державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» площею 2252,4 га) входить до складу земель площею 15724,8 га, закріплених за Житомирською КЕЧ в/ч 29261 згідно Державного акту на право користування землею серії Б за №022537.

Відповідно до відомостей наявності та використання земельних ділянок за КЕВ м.Житомир станом на 01.01.2016 вищезазначена земельна ділянка зайнята з метою: учбовий центр та госп.підприємство.

Відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №34-603-0.5-9697/2-15 від 03.08.2015, наданої Управлінням Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області Головного управління Держземагентства у Житомирській області, надана Квартирно-експлуатаційному відділу м.Житомир земельна ділянка (розташована на території Новогуйвинської селищної ради, Буківської, Глибочанської, Денишівської, корчацької, Р-Городищенсьької, Сінгурівської, Тетерівської, Троянівської сільських рад) належить до категорії земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та відповідно до матеріалів лісовпорядкування ДП «Житомирське лісове господарство» та ДП «Житомирский війсковий лісгосп» частина земель одночасно є землями лісогосподарського призначення. Цільове призначенням земельної ділянки для розміщення та постійної діяльності Збройних сил України.

Згідно зі ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини). Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

З наведеного слідує, що землі для державних потреб загальною площею 15724,80 га (до складу яких входить земельна ділянка площею 3004,4 га в межах Житомирського району, в тому числі землі військової частини НОМЕР_1 площею 752,0 га та Державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» площею 2252,4 га) в межах згідно з планом землекористування Державного акту на право користування землею серії Б № 022537 від 1978 року, виданого Житомирській КЕЧ району в/ч 29261 з 1945 року, є землями оборони.

До аналогічного висновку дійшли суди в рамках розгляду справи №12/364 «НМ» за позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомир до Державного підприємства «Житомирське лісове господарство» про заборону ведення лісового господарства, використання лісового фонду на землях МО України та звільнення 2210 га земель.

Так, у рішенні Господарського суду Житомирської області від 16.12.2015 у справі №12/364 «НМ», залишеному без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 18.08.2016, встановлено, що землі для державних потреб загальною площею 15724,80 га в межах згідно з планом землекористування Державного акту на право користування землею серії Б № 022537 від 1978 року, виданого Житомирській КЕЧ району в/ч 29261, в том числі покриті лісом, є землями оборони, а не землями лісового фонду.

Статтею 65 Земельного кодексу України передбачено, що землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності. Порядок використання земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.

За приписами ч.4 ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони» військові частини зобов`язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного і природоохоронного законодавства та з дотриманням вимог щодо забезпечення безпеки населення у процесі проведення ними постійної діяльності.

Положеннями ст. 10 Закону України «Про оборону України» передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.

З метою однакового і правильного застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права у розгляді справ у спорах, що виникають із земельних відносин, Пленумом Вищого господарського суду України надано роз`яснення у формі постанови «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 у п.п. 4.2, 4.3 якої визначається, що за змістом ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» та ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони з 01.01.2013 можуть перебувати лише в державній власності. Відповідно до Законів України «Про оборону України» та «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном. З огляду на це залучення Міністерства оборони України до участі у розгляді справ, предметом спору в яких виступають землі оборони, є обов`язковим. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Порядок використання земель оборони в господарських цілях визначено ст. 4 Закону України «Про використання земель оборони». У разі відсутності доказів зміни цільового призначення земельної ділянки, яка належить до земель оборони, в порядку, визначеному ст.20 Земельного кодексу України, така ділянка не може використовуватися у господарських цілях, в тому числі для житлової забудови, у зв`язку з чим укладені договори, об`єктами яких є землі оборони, підлягають визнанню недійсними.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, а також визнання недійсними угод щодо відповідних земельних ділянок (ст. 21 Земельного кодексу України).

Тож, виходячи із системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку що спірна земельна ділянка належить до земель оборони в розумінні положень Закону України «Про використання земель оборони», Закону України «Про оборону України», Закону України «Про Збройні Сили України», уповноваженим державою органом управління якого є Міністерство оборони України.
Документально підтверджених відомостей про зміну правового статусу та/або цільового призначення спірної земельної ділянки у встановленому законом порядку суду не надано.

За приписами ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Тобто, підставою виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт отримання документу, що посвідчує право та, при цьому, земельне законодавство України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки.

Судом враховується, що нормами чинного законодавства України не передбачено автоматичного переходу права постійного користування, земельною ділянкою, в тому числі, у разі правонаступництва. Водночас, документально підтверджених відомостей щодо скасування державного акту на право користування землею серії Б №022537, виданого у 1978 році, суду не надано.

Питання щодо законності Державного акту на право користування землею серії Б №022537, виданого у 1978 році, було предметом розгляду справи №45/326-50/136т за позовом Державного підприємства «Житомирське лісове господарство» до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир та Житомирської обласної державної адміністрації про визнання незаконним державного акту на право користування землею.

За результатами розгляду справи №45/326-50/136т у задоволенні позову Державного підприємства «Житомирське лісове господарство» було відмовлено.

При вирішенні спору у справі №45/326-50/136 судами встановлено, що державний акт є документом, що підтверджує право, яке вже виникло у Житомирського КЕЧ району на підставі рішень виконкому Житомирської Облради депутатів трудящихся від 09.04.1945 №518, 519 і від 02.06.1945 № 1020 та постанови Ради народних комісарів Української РСР від 06.07.1945 № 429/0037 «Про відновлення права Київському, Харківському і Львівському Військовим Округам на користування земельними ділянками, відведеними під аеродроми, полігони, стрільбища, табори і учбові поля до Вітчизняної війни», а до відносин, пов`язаних з прийняттям рішень відповідними органами про надання земельних ділянок (відновлення права на земельні ділянки), норми Земельного кодексу Української РСР (1970 року) не застосовуються, оскільки не мають зворотної дії у часі по відношенню до рішень, які були прийняті у 1945 році. Вказані акти не визнані у судовому порядку недійсними і є чинними по відношенню до спірного державного акту, тому відсутні підстави для визнання державного акту недійсним, на підставі яких він був виданий.

В рамках розгляду справи № 45/326-50/136 судами також встановлено, що рішення, які були прийняті у 1945 році, відповідно до норм Земельного кодексу Української РСР (1970 року) вважаються такими, що створюють право у Житомирської КЕЧ району на користування земельною ділянкою та право на яку їй відновлено. Таким чином, зазначені рішення підлягають виконанню шляхом видачі відповідного державного акту, що і було зроблено у 1978 році.

Згідно зі ст.115 Земельного кодексу України зони особливого режиму використання земель створюються навколо військових об`єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, для забезпечення функціонування цих об`єктів, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах.

Відповідно до п. а) ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Частинами 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

При цьому, за змістом Законів України «Про оборону України» та «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» щодо земель оборони, то вирішення відповідного питання належить до компетенції Міністерства оборони України.

Отже, що з огляду на правовий режим спірної земельної ділянки як земель оборони, лист №3788 від 07.07.2015 командування Високомобільних десантних військ Збройних сил України (у якому зазначається про те, що він не заперечує про надання в користування мисливських угідь), а також лист ДП «Житомирський військовий лісгосп» №7 від 15.01.2015 не є згодою на припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою або відмовою від прав на вказану земельну ділянку у розумінні вищевказаних законодавчих норм, оскільки за змістом Законів України «Про оборону України» та «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» вирішення відповідних питань належать до компетенції безпосередньо Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципах: законності, гласності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб: судового захисту прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі в межах повноважень, та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування.

Частиною 5 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

Між тим, документально підтверджених відомостей щодо зміни категорії земельної ділянки площею 3004,4 га, що розташована на території Житомирського району, у тому числі на території Новогуйвинської селищної ради площею 1342,9 га, Тетерівської сільської ради площею 1342,9 га, Тетерівської сільської ради площею 1079,5 га та Зарічанської сільської ради площею 582,0 га із земель оборони та віднесення вказаної земельної ділянки до будь-якої іншої категорії матеріали справи не містять.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що п.2 рішення Житомирської обласної ради четвертої сесії VІІ скликання від 19.05.2016 №261 «Про надання у користування мисливських угідь Житомирському обласному мисливсько-рибальському клубу «Халзан» прийнято з порушенням норм чинного законодавства, що регулює земельні відносини.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відтак, з огляду на те, що спірне рішення Житомирської обласної ради прийнято з порушенням норм законодавства, що регулює земельні відносини, та суперечить положенням Законів України «Про оборону України» та «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», вимоги Тимчасово виконуючого обов`язки військового прокурора Житомирського гарнізону про визнання незаконним та скасування рішення Житомирської обласної ради четвертої сесії VІІ скликання від 19.05.2016 №261 «Про надання у користування мисливських угідь Житомирському обласному мисливсько-рибальському клубу «Халзан» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Житомирської обласної ради четвертої сесії VІІ скликання від 19.05.2016 №261 «Про надання у користування мисливських угідь Житомирському обласному мисливсько-рибальському клубу «Халзан».

3. Стягнути з Житомирської обласної ради (10014, Житомирська обл., місто Житомир, Майдан ім. С.П.Корольова, будинок 1, ідентифікаційний код 13576948) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир (10014, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Адмірала Щастного, будинок 20, ідентифікаційний код 08492505) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 07.12.2016

Суддя Ю.М. Смирнова