ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2016р. Справа№ 914/2541/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Блавацької-Калінської О.М. при секретарі Кияк І.В. розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство», м.Рава-Руська Жовківського району Львівської області

до відповідача: Приватного підприємства «Володимир-Експо», м. Львів

про: стягнення 55 330,19 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 23.09.2016 р.)

від відповідача: не зявився

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Державним підприємством «Рава-Руське лісове господарство» заявлено позов до Приватного підприємства «Володимир-Експо» про стягнення 55 330,19 грн. заборгованості за поставлену продукцію (необроблену деревину).

Ухвалою суду від 06.10.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.10.2016 року.

Причини відкладення розгляду справи,викладено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 16.11.2016 р., відповідно до ст.69 ГПК України продовжено строк вирішення спору.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Заявлені вимоги представник обґрунтовує тим, що 23.06.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №РР/ВЕ/01/07, за умовами якого відповідач зобовязувався здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 5 діб з дати предявлення рахунку до сплати. Однак, своїх зобовязань за договором покупець належним чином не виконав, оплатив одержаний товар лише частково. Таким чином заборгованість в кінцевому результаті складає 55 330,19 грн.

Відповідач участі повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами до суду не звертався, хоч належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи у судовому засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.06.2015р. між ДП «Рава-Руське лісове господарство» (продавцем) та ПП «Володимир-експо» (покупцем) укладено договір на купівлі-продажу необробленої деревини №РР/ВЕ/01/07 (надалі договір), за умовами п.1.1. якого за результатами проведення загальних біржових торгів із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2015 року, який відбувся 08.06.2015 р., продавець передає у власність на умовах EXW франко-склад продавця (франко-проміжний склад) (надалі товар),/лот №299/301, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього ціну, відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Прийом-передача доставленого товару здійснюється на складі покупця за умови доставки залізничним транспортом. При перевезенні товару автомобільним транспортом прийом-передача здійснюється на складі продавця за умовами EXW склад продавця: франко проміжний склад продавця: за якістю у відповідності з нормами відповідних ГОСТ, ТУ, інших умов згідно законодавства України; за кількістю у відповідності з товарно-транспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи та печаткою продавця. Датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної (п. 6.1., 6.3. Договору).

18.11.2015 р. сторонами укладено додаток №1 до договору, яким у звязку з неможливістю поставки лісопродукції у ІІ, ІІІ кварталах поточного року сторони продовжили дію договору до 31.12.2015 року.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що на виконання зобов'язань за договором, позивачем було передано, а відповідачем без зауважень прийнято товар (необроблену деревину) на загальну суму 304357,68грн., що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.

Згідно з п.п.7.1., 7.2. договору, платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури напротязі 5 діб з дати предявлення рахунку до сплати. Сума гарантійного внеску перерахована покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини, зараховується продавцю в якості оплати за проданий товар.

На підставі платіжних доручень, банківських виписок по рахунку господарським судом встановлено, що за одержаний товар відповідач частково розрахувався наступним чином: 30000,00 грн. переховано 20.11.2015 р., 30000,00 грн. перераховано 01.12.2015 р., 60000,00 грн. - 15.12.2015 р., 40000,00 грн. - 17.12.2015 р., 25000,00 грн. 30.12.2015 р., 60000,00 грн. - 06.01.2016 р., а також сплачено гарантійний внесок (який у відповідності до п. 7.2. договору зарахований в якості оплати за товар). Таким чином, до сплати залишилося 55 330,19 грн.

07.07.2016 р. та 04.08.2016 р. позивачем на адресу відповідача скеровані претензії про здійснення остаточного розрахунку зі сплати заборгованості за виконані роботи, однак такі залишені без відповіді та задоволення.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що станом на день розгляду справи у судовому засіданні жодних коштів від відповідача не надходило, розмір боргу не змінився.

Встановивши наведені обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Положеннями ч. 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

В п. 7.1. договору сторони визначили, що розрахунок за одержаний товар здійснюється відповідачем напротязі 5 діб з дати предявлення рахунку-фактури.

Суд зазначає, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому відсутність рахунку не звільняє відповідача як споживача від обов'язку оплатити одержаний товар. (аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГС України від 19.11.2014р. у справі №914/1559/14). Відтак, розрахуватися за товар, відповідач повинен був не пізніше наступного дня, з дня прийняття товару.

У відповідності із ст.193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем кошти за одержаний товар сплачені в повному обсязі не були, ці кошти підлягають до стягнення з нього в судовому порядку в розмірі 55 330,19 грн.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до положень ст.49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 378,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Володимир-Експо» (79059, м.Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 16/25; ідентифікаційний код 30582610) на користь Державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство» (80316, Львівська обл., Жовкіський район, м. Рава-Руська, вул. В.Великого, 85; ідентифікаційний код 00992450) 55 330,19 грн. основного боргу та 1 378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 05.12.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складено та підписано 09.12.2015 р.

Суддя Блавацька-Калінська О. М.