ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.12.2016 Справа № 904/8503/16
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бердичів Житомирської області

до відповідача-1 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро

відповідача-2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Дніпро

про стягнення 75 246 грн. 58 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_4 - адвокат, посвідчення від 14.12.2000р. №0547; договір від 15.09.2016р. №б/н;

від відповідача-1: не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від відповідача-2: ОСОБА_5 - представник, дов. від 13.10.2016р. №3499;

ОСОБА_3 фізична особа-підприємець, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідачів-1,-2 75 246 грн. 58 коп., у тому числі з відповідача-1 45 147 грн. 95 коп., що складає 45 000 грн. 00 коп. - безпідставно отриманих грошових коштів та 147 грн. 95 коп. - 3% річних, а також з відповідача-2 30 098 грн. 63 коп., що складає 30 000 грн. 00 коп. - безпідставно отриманих грошових коштів та 98 грн. 63 коп. - 3% річних. Також, позивач просить стягнути з відповідачів-1,-2 5 000 грн. 00 коп. вартості витрат на послуги адвоката.

Відповідач-1 відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач-2 у відзиві (вх.№73943/16 від 01.12.2016р.) на позовну заяву (в порядку статті 59 Господарського процесуального кодексу України) просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що: - позивач набув в оренду приміщення, а відповідач-2 отримав грошові кошти за користування цим приміщенням, за існування достатніх правових підстав та у спосіб що не суперечить цивільному законодавству; - розірвання договору не може бути підставою для застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки за загальним правилом, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору; - позивач не повідомив (не заявив) про свої грошові вимоги, водночас інших строків для розрахунку сторони не узгодили; - позивач, як фізична особа-підприємець, що діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця 672, втратив статус підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою; - позивач, як фізична особа-підприємець, втратив право вимоги до відповідача, за договором оренди, в зв'язку із припиненням своєї діяльності.

Позивач у поясненні (вх.№69968/16 від 15.11.2016р.) по справі №904/8503/16 зазначає про те, що: - 28.09.2016р. підприємницьку діяльність позивача припинено; - 09.11.2016р. підприємницьку діяльність позивача було відновлено та зроблено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію підприємницької діяльності позивача; - за законом припинення фізичної особи-підприємця не є підставою для припинення зобов'язань; - на час подання позову і в подальшому з 09.11.2016р. позивач не є припиненим, відсутні правові підстави для припинення провадження у справі.

Суд вважає, що позивачем у справі є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, оскільки на момент розгляду справи його внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Позивач у запереченнях (вх.№74746/16 від 06.12.2016р.) на відзив по справі №904/8503/16 просить позов задовольнити посилаючись на те, що: - договором оренди від 11.04.2016р. №2016-54/3 та додатковою угодою про його розірвання не передбачено обов'язку відповідачів повернути позивачеві зайво (надміру) сплачену орендну плату; - не можна вимагати виконання зобов'язання, якого не існує; - позивач повернув орендоване майно відповідачам за актом прийому-передачі від 15.08.2016р. №2; - грошові кошти у сумі 75 000 грн. 00 коп., отримані відповідачами за договором оренди є фактично надміру (зайво) сплаченими, оскільки договір оренди сторонами було розірвано і орендоване майно повернуто відповідачам 15.08.2016р.; - після припинення ФОП ОСОБА_1 всі його права та обов'язки автоматично переходять до фізичної особи ОСОБА_1; - адвокатом ОСОБА_4 було здійснено комплекс дій щодо представництва інтересів позивача, починаючи з надання консультацій позивачеві, представництва інтересів у цій справі, проведення звірки розрахунків, надсилання документів до суду та відповідачам, отримання довідок та інших документів, включаючи участь у судових засіданнях у якості представника позивача.

Відповідач-2 у письмових поясненнях по справі (вх. №75616/16 від 08.12.2016р.) (в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України зазначає про те, що: - перераховані кошти на виконання умов договору оренди вважаються набутими за наявністю належної правової підстави; - зміст договору оренди містить в собі умови щодо сплати орендарем, окрім орендної плати, вартості спожитих комунальних послуг; - заборгованість орендаря за спожиті комунальні послуги та електроенергію склала 84 375 грн. 33 коп.; - оскільки орендарем було сплачено орендну плату за останні два місяці оренди приміщення наперед, то заборгованість була погашена за рахунок попередньої оплати, що підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт.

Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог по справі №904/8503/16 (вх.№76139/16 від 12.12.2016р.), в якій просить стягнути з відповідачів-1,-2 76 545 грн. 82 коп., у тому числі з відповідача-1 45 927 грн. 49 коп., що складає 45 483 грн. 84 коп. - безпідставно отриманих грошових коштів та 443 грн. 65 коп. - 3% річних, а також з відповідача-2 30 618 грн. 33 коп., що складає 30 322 грн. 56 коп. - безпідставно отриманих грошових коштів та 295 грн. 77 коп. - 3% річних.

Проте, суд не приймає збільшення розміру позовних вимог, оскільки позивачем не подано доказів направлення на адреси відповідачів-1,-2 вищезазначеної заяви, тобто не доведено до їх відома розміру позовних вимог із урахування збільшення, що є порушенням основних засад здійснення господарського судочинства.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками прокурора та позивачів, а також відповідачем заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2016р. між відповідачем-1 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як орендодавцем-1, відповідачем-2 - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, як орендодавцем-2 (надалі разом орендодавець), та позивачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як орендарем, було укладено Договір оренди №2016-54/3 (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець зобовязується передати, а орендар зобовязується прийняти у тимчасове платне користування для використання в своїй господарській діяльності Магазин непродовольчих товарів - нежитлове приміщення №3, який розташовано за адресою м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 54 та має такі характеристики: літ. А-6 приміщення 3 цок, поз. 1,1; 1 поверх, поз. 2-5; загальна орендована площа складає 122,7 кв.м.; згідно із проектно-технічною документацією (технічним паспортом), виготовленим Комунальним підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради 11.07.2012р. надалі за текстом приміщення або обєкт оренди), а також орендар зобовязується сплачувати орендну плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 8.1 Договору цей договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє по 31.03.2019р. включно. Зміна або розірвання Договору, одностороння відмова від Договору, допускається лише за взаємною згодою сторін, якщо інше прямо не передбачено умовами цього Договору (пункт 8.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору приміщення передається оренду на термін з 26.04.2016р. по 31.03.2019р. включно, починаючи з дати підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення (надалі акт №1).

Орендодавець передає приміщення орендарю, а орендар приймає приміщення від орендодавця за актом №1 не пізніше 26.04.2016р. (пункт 3.3 Договору оренди).

Як вбачається на виконання умов Договору відповідачами-1,-2 було передано, а позивачем прийнято в оренду нерухомість (приміщення) загальною площею 122,7 кв.м, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 54, про що свідчить акт прийому-передачі від 26.04.2016р. №1 Договору (а.с. 20).

Відповідно до пункту 4.2.1 Договору орендна плата сплачується у валюті України гривні; щомісячний розмір орендної плати розраховується за наступною формулою: орендна плата = індекс К1 х площа приміщення х орендна ставка, де індекс К1 співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США а дату виставлення рахунку, а в його відсутність на 15 число місяця, що передує оплачуваному, до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату укладення цього Договору; індекс К1 застосовується лише у випадках, коли він більший одиниці; на 11.04.2016 курс Національного банку України гривні до долара США становить 25. 6298;орендна ставка дорівнює 407 грн. 50 коп.; якщо орендна плата з урахуванням індекс К1 за період з 26.05.2016р. по 31.05.2017р. перевищує 57 500 грн. 00 коп., то щомісячний розмір орендної плати становить 57 500 грн. 00 коп.; за період з 01.06.2017р. по 31.05.2018р. перевищує 66 125 грн. 00 коп., то щомісячний розмір орендної плати становить 66 125 грн. 00 коп.; за період з 21.06.2018р. по 31.03.2019р. перевищує 76 050 грн. 00 коп., то щомісячний розмір орендної плати становить 76 050 грн. 00 коп.; орендна плата сплачується орендарем на рахунки орендодавців згідно відповідно пропорції: 60% орендної плати сплачується на рахунок орендодавця-1, 40% орендної плати сплачується на рахунок орендодавця-2.

Орендна плата за кожен календарний місяць користування приміщенням, у розмірі розрахованому у відповідності до пункту 4.2.1 Договору, сплачується орендарем відповідно до умов та на підставі цього Договору не пізніше 25-го числа кожного місяцям за наступний місяць оренди; оплата або відшкодування витрат на оплату комунальних платежів здійснюється орендарем окремо не пізніше 10-го числа кожного місяця за попередній місяць оренди (пункт 4.3.1 Договору).

У разі не отримання з будь-яких підстав рахунку для оплати за орендну плату орендар зобовязаний самостійно розрахувати та сплатити орендну плату відповідно до умов пункту 4.2.1 Договору (пункт 4.3.2 Договору).

Згідно з пунктом 4.3.3 Договору орендна плата за два останні місяця строк оренди у сумі 100 000 грн. 00 коп. сплачується орендарем згідно графіка: 50 000 грн. 00 коп. 11.04.2016, 50 000 грн. 00 коп. в день підписання акту №1.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за Договором було сплачено орендну плату в сумі 209 677 грн. 42 коп., у тому числі:

1. на користь відповідача-1 у сумі - 125 806 грн. 45 коп.:

30 000 грн. 00 коп. згідно квитанції від 11.04.2016р. №10733.8769 (а.с. 24);

30 000 грн. 00 коп. згідно квитанції від 26.04.2016р. №7314.7950 (а.с. 24);

35 806 грн. 45 коп. згідно квитанції від 25.05.2016р. №8473.7950 (а.с. 25);

30 000 грн. 00 коп. згідно квитанції від 29.06.2016р. (а.с. 25);

2. на користь відповідача-2 у сумі - 83 870 грн. 97:

20 000 грн. 00 коп. згідно квитанції від 11.04.2016р. №10710.8769 (а.с. 24);

20 000 грн. 00 коп. згідно квитанції від 26.04.2016р. №7290.7950 (а.с. 24);

23 870 грн. 97 коп. згідно квитанції від 25.05.2016р. №8462.7950 (а.с. 25);

20 000 грн. 00 коп. згідно квитанції від 29.06.2016р. №7241.9088 (а.с. 25).

За умовами пункту 4.5 Договору факт здійснення розрахунків за користування приміщенням підтверджується відповідним актом(-ами) (складеними орендодавцем за формою, узгодженою з орендарем), підписаним(ми) сторонами до кінця поточного місяця.

На виконання умов Договору позивачу було надано послуги з оренди приміщення на загальну суму 109 677 грн. 42 коп., у тому числі:

1. відповідачем-1 на суму 65 806 грн. 45 коп., що підтверджується підписаними сторонами актами здачі прийняття робіт (надання послуг):

за травень 2016р. від 31.05.2016р. №9-00000037 на суму 5 806 грн. 45 коп. (а.с. 53);

за червень 2016р. від 30.06.2016р. №9-00000036 на суму 30 000 грн. 00 коп. (а.с. 55);

за липень 2016р. від 31.07.2016р. №9-00000042 на суму 30 000 грн. 00 коп. (а.с. 57);

2. відповідачем-2 на суму 43 870 грн. 97 коп., що підтверджується підписаними сторонами актами здачі прийняття робіт (надання послуг):

за травень 2016р. від 31.05.2016р. №4-00000608 на суму 3 870 грн. 97 коп. (а.с. 54);

за червень 2016р. від 30.06.2016р. №4-00000607 на суму 20 000 грн. 00 коп. (а.с. 56);

за липень 2016р. від 31.07.2016р. №4-00000640 на суму 20 000 грн. 00 коп. (а.с. 58).

В подальшому сторони у додатковій угоді від 14.08.2016р. №1 до Договору дійшли згоди достроково розірвати Договір 15.08.2016р.

У відповідності до пункту 3.4 Договору після закінчення або дострокового припинення дії Договору, орендар повертає орендодавцеві приміщення за актом приймання-передачі приміщення (надалі акт №2).

Як вбачається позивачем було передано, а орендодавцями прийнято приміщення загальною площею 122,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 54 за актом прийому-передачі від 15.08.2016р. №2 (а.с. 22).

У пункті 3.5 Договору сторонами узгоджено, що у разі закінчення, дострокового припинення або зменшення на умовах цього Договору строку оренди, зобовязання сторін в частині взаємних розрахунків мають бути виконані не пізніше дати підписання акту №2, якщо сторонами не обумовлені інші строки.

З матеріалів справи вбачається, що у звязку достроковим розірвання Договору позивач звертався до відповідачів-1,-2 з вимогою щодо повернення у пятнадцятиденний термін коштів, надлишково сплачених ним за останні два календарні місяці оренди, півтора з яких він не користувався приміщенням, про що свідчить лист від 31.08.2016р. №б/н (фіскальні чеки „Укрпошта" №№4250, 4251 та рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з відміткою про отримання відповідачами 14.09.2016р.) (а.с. 26-28).

Отже, причиною виникнення спору у даній справі є знаходження у відповідачів-1,-2 коштів, перерахованих їм позивачем, та які не були використані на користування приміщенням за Договором, який в подальшому було достроково припинено.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України з наймача за користування майном справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У пункті 3.2 Договору передбачено, що після закінчення строку оренди орендна плата та інші платежі, передбачені цим Договором не нараховуються, окрім випадку не звільнення приміщення орендарем.

Таким чином, на момент розірвання договору 15.08.2016р. зобовязання відповідачів-1,-2 за послугами оренди залишились невиконаними на суму 75 806 грн. 40 коп. оплати, внесеної на підставі пункту 4.3.3 Договору за останні два місяці оренди (серпень і вересень 2016р.), за вирахуванням сум орендної плати за 15 днів фактичного користування приміщенням до моменту припинення Договору, у тому числі відповідачем-1 не було надано позивачу послуги з оренди на суму 45 483 грн. 84 коп. (75 806 грн. 40 коп. х 60%), а відповідачем-2 на суму 30322 грн. 56 коп. (75 806 грн. 00 коп. х 40%).

Позивачем у розрахунку до позовної заяви вказано залишок коштів у відповідача-1 у розмірі тільки 45 000 грн. 00 коп. та у відповідача-2 у розмірі тільки 30 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події; положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки Договір, відповідно до умов якого відбулося перерахування грошових коштів у сумі 100 000 грн. 00 коп. орендної плати за останні місяці оренди було достроково припинено сторонами, то грошові кошти в сумі 75 000 грн. 00 коп. (45 000 грн. 00 коп. у відповідача-1 та 30 000 грн. 00 коп. у відповідача-2) вартості ненаданих позивачу послуг є такими, що збереженні відповідачами-1,-2 без достатньої правової підстави, оскільки підстава, на якій вони були набуті, відпала у звязку з розірванням Договору. Тому вказані кошти підлягають поверненню позивачу.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів-1,-2 246 грн. 58 коп. річних (з відповідача-1 147 грн. 95 коп. та з відповідача-2 - 98 грн. 63 коп.), вона є необґрунтованою, оскільки:

- відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

- отже, 3% річних нараховуються за прострочення грошового зобов'язання, а заявлена до стягнення сума не є таким зобовязанням відповідачів-1,-2.

Також суд не може прийняти до уваги заперечень відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 653 Цивільного кодексу України, на яку посилається відповідач у відзиві на позов, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Отже, плата за користування майном (орендна плата) справляється саме за користування майном.

Згідно із пунктом 3.2 Договору встановлено, що після закінчення строку оренди орендна плата та інші платежі, передбачені цим Договором, не нараховуються, окрім випадку не звільнення приміщення орендарем.

Відповідно до пункту 3.5 Договору оренди передбачено, зокрема, що у разі закінчення, дострокового припинення або зменшення на умовах цього Договору строку оренди, зобовязання сторін в частині взаємних розрахунків мають бути виконані не пізніше дати підписання сторонами акту №2, якщо сторонами не обумовлені інші строки.

Таким чином, після розірвання Договору орендне користування приміщенням позивачем було припинено, а, відповідно було припинено і нарахування орендної плати.

До того ж умовами укладеного Договору передбачена необхідність проведення взаємних розрахунків не пізніше дати підписання сторонами акту №2.

Крім того, відповідно до частини 2 пункту 4.3.1. Договору оренди оплата або відшкодування витрат на оплату комунальних платежів здійснюється орендарем окремо не пізніше 10-го числа кожного місяця за попередній місяць оренди.

Тому відповідач-2 помилково вважає, що в рахунок сплаченої орендної плати можна зарахувати оплату за комунальні послуги, оскільки комунальні платежі сплачуються окремо та умовами Договору оренди не передбачена можливість такого зарахування.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у частині судового збору розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Одночасно суд не може покласти на відповідачів-1, -2 витрат на послуги адвоката з огляду на наступне.

15.09.2016р. між адвокатом ОСОБА_4, що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності №0976, виданого відповідно до рішення Дніпропетровської області кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14.12.2000р. та Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність, та позивачем, як клієнтом, було укладено договір від про надання правової допомоги та здійснення представництва (надалі Договір про правову допомогу), відповідно до пункту 1 якого адвокат зобовязується надати клієнту правову допомогу для чого наділяється, в тому числі, правом представляти інтереси клієнта: - в судових органах України, нотаріальних конторах, відділах запису актів громадського стану, бюро технічної інвентаризації, а також у всіх організаціях і закладах державної і виконавчої влади, здійснюючи всі необхідні в інтересах клієнта, в тому числі з правом витребування і одержання необхідних документів, в тому числі повязаних з оформленням спадщини, подачі таких документів від свого імені.

Відповідно до пункту 2 Договору про надання правової допомоги клієнт зобовязується оплатити за домовленістю сторін авансовий платіж за послуги, які передбачені цим договором.

Матеріали справи містять квитанцію від 16.09.2016р. до прибуткового касового ордера, яка свідчить про те, що адвокатом ОСОБА_4 було прийнято від позивача 5 000 грн. 00 коп. на підставі Договору від 15.09.2016р. про надання правової допомоги і представництво.

Проте, по-перше, умовами укладеного Договору про надання правової допомоги не передбачена вартість надання цієї правової допомоги, та, по-друге, вказаним Договором про надання правової допомоги передбачено представництво адвоката не тільки у суді, а і інших органах.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49074, м. Бердичів Житомирської області, вул. Низгірецька, 119/83; ідентифікаційний код НОМЕР_2) 45 000 грн. 00 коп. отриманих грошових коштів та 824 грн. 09 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (49098, АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49074, м. Бердичів Житомирської області, вул. Низгірецька, 119/83; ідентифікаційний код НОМЕР_2) 30 000 грн. 00 коп. отриманих грошових коштів та 549 грн. 39 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

« 19» грудня 2016р.