ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 922/3089/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

першого відповідача - не з'явився,

другого відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу другого відповідача (вх. №2941 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.16 у справі

за позовом ТОВ "Укргазавтоматика", м. Харків,

до

1) ТОВ "НФВП "Українська Енергетична Компанія", м. Харків,

2) ПАТ "Укртрансгаз", м. Київ,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути солідарно з 1-ого відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія" та 2-ого відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" за договором купівлі - продажу № від 16.01.2016 року за Специфікацією Додаток №1 до договору № частини суми зобов'язання в розмірі 1000,0грн. в межах договору поруки від 02.02.2016 року; та стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" основного боргу в сумі 146 385,80грн., 3 % річних в сумі 523,0грн. за договором купівлі - продажу № від 16.01.2016 року за Специфікацією Додаток №1 до договору №.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2016 року (суддя Присяжнюк О.О.) позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "НВП" "Українська Енергетична Компанія" (61051, Харківська область, м. Харків, вул. Клочківська, буд.346-А, код 36374863) та ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" (61052, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 31440428) - 1000,0грн. основного боргу за договором поруки від 02.02.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "НВП" "Українська Енергетична Компанія" (61051, Харківська область, м. Харків, вул. Клочківська, буд.346-А, код 36374863) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" (61052, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 31440428) -15,79 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" (61052, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 31440428) - 146 385,80грн., 3 % річних в сумі 523,0грн. за договором купівлі - продажу № від 16.01.2016 року за Специфікацією Додаток №1 до договору №, витрати по сплаті судового збору в сумі 2319,57грн.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач разом з товаром повинен був передати другому відповідачу документи, встановлені пунктом 1.3 укладеного між сторонами договору, проте не передав відповідачу сертифікат відповідності і/чи якості та технічний паспорт на прилади.

Також апелянт зазначає, що перший відповідач всупереч вимогам статті 555 Цивільного кодексу України не повідомив другого відповідача про одержання вимоги кредитора, а сам договір поруки укладено між позивачем та першим відповідачем лише для зміни територіальної підсудності.

В судовому засіданні представник другого відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник першого відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

ч. 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обовязків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції» 2), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, субєктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

16 січня 2016 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавгоматика" (Позивач) га ОСОБА_4 акціонерним товариством "Укргрансгаз" в. філії УМГ "Львівтрансгаз" Покупцем (Другий відповідач) було укладено Договір купівлі - продажу №.

Відповідно до умов п.1.1. договору купівлі - продажу продавець, який є власником ТОВАРУ, зобов'язується поставити і передати його у власність, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до умов п.1.2. договору купівлі - продажу найменування (Прилади дія вимірювання електричних величин і йонізівного випромінювання (26 51.4))» (кількість і ціни ТОВАРУ, що є предметом цього договору, обумовлюються в Специфікації (оформляється як додаток №1), яка є невід'ємною частиною цього договору , та технічних вимог що є складовою тендерної документації.

Відповідно до умов п.1.3. договору купівлі - продажу, сторонами передбачені документи на товар, які продавець зобов'язаний передати покупцю :

- рахунок-фактура.

- видаткова накладна.

- товарно-транспортна накладна.

- копія квитанції (в паперовій формі), яка підтверджує реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН). здійсненому в порядку та строки, встановлені ПК України (стосується платників ПДВ).

- сертифікат (-и ) якості і/чи відповідності,

- технічний паспорт,

- належно оформлений і підписаний зі своєї сторони Акт приймання-передачі,

Розділом шостим договору передбачена ціна товару, а саме відповідно до п.6.1, 6.2., 6.3. договору сторонами передбачено, що ціна за одиницю товару передбачена Специфікацією, яка є невід'ємною частиною цього договору загальна ціна цього договору - 147 862,80 грн., ПДВ 24 643,80 грн. Ціни по цьому договору вказані з врахуванням ПДВ включають в себе вартість товару та інші витрати, зобов'язання по яких, згідно цього договору та Додатків до нього, покладені на продавця .

Розділом дев'ятим визначено строк дії договору купівлі - продажу, відповідно до п.9.1, цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.01.2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи, 29 січня 2016 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укгазавтоматика" відповідно до видаткової накладної №171 в розмірі з ПДВ 57 793,20 грн. та видаткової накладної №170 в розмірі з ПДВ 90 069,60 грн. поставило ОСОБА_4 акціонерному товариству "Укртрансгаз" в особі філії "Львівграсгаз" продукцію за Договором на загальну суму 147 862,80грн.

Сторонами було підписано акт прийому-передачі на посвідчення вказаних вище товарних операцій Акт №14 приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю га Акт №13 приймання, продукції (товарів) за кількістю та якістю, однак відповідач свої зобов'язання за договором та специфікацією не виконав.

У зв'язку з тим, що Другий відповідач прострочив сплату основної суми заборгованості (146385,80грн.), позивачем нараховано 3% річних в сумі 523,01грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В подальшому, 02.02.2016 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія", м. Харків було укладено договір поруки, згідно із яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "НВП "Українська енергетична компанія" поручилося перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" за виконання ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", м. Київ зобов'язань за договором купівлі - продажу № від 16.01.2016 року, відповідно до п.п.2.2.,2.3. Договору поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель поручається перед Кредитором за виконання ОСОБА_4 акціонерним товариством Укртрансгаз" зобов'язань, що виникли за Договором купівлі-продажу від 16 січня 2016 року який було укладено між Кредитором та Боржником, в межах 1 000 гривень.

Відповідно до п.1.2. договору поруки випадку порушення Боржником зобов'язань за Основним Договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Поручителю відомі всі істотні умови вищезазначеного Основного Договору, в тому числі:

найменування, вартість та кількість товару згідно зі Специфікацією - додатку №1 до договору купівлі-продажу від 16 січня 2016 року (Предмет закупівлі: "Прилади для вимірювання електричних величин і йонізівного випромінювання (26.51.4.)) до купівлі-продажу від 16 січня 2016 року, що підлягає поставці за Основним Договором, а саме: на загальну суму:147 862 (сто сорок сім тисяч вісімсот шістдесят два) гривень 80 (вісімдесят) копійок,

вимоги до якості товару, що підлягає поставці;

термін та порядок оплати:

розрахунки здійснюються на дев'яностий календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції

Як вказує позивач в позовній заяві, станом на 30 серпня 2016 року боргові зобов'язання ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", м. Київ перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" щодо сплати 146 385,80 грн. не виконані, що в свою чергу є невиконанням умов Договору купівлі - продажу № від 16.01.2016 року

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укргазавтоматика" в частині стягнення з 2-го відповідача 146 385,80грн., 3 % річних в сумі 523,00 грн. та стягнення солідарно з обох відповідачів 1000,0 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги оцінюються колегією суддів критично та відхиляються з огляду на наступне.

Так, в обґрунтування невиконання обов'язку щодо оплати поставленого товару апелянт вказує, що йому разом з товаром не були передані сертифікат відповідності та технічний паспорт на товар.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

З матеріалів справи вбачається, що другий відповідач не скористався наданим статтею 666 Цивільного кодексу України правом на встановлення часу продавцеві на передачу необхідних документів та правом на відмову від договору. Згідно матеріалів справи товар був прийнятий покупцем, а отже - другий відповідач не звільняється від обов'язку щодо оплати поставки товару.

Щодо посилань апелянта на те, що його не було повідомлено про те, що позивач пред'явив вимогу до поручителя, колегія суддів зазначає, що відсутність такого повідомлення не звільняє від виконання договору поруки та не викликає недійсність даного договору.

Щодо посилань апелянта про те, що договір поруки укладено між позивачем та першим відповідачем лише для зміни територіальної підсудності, колегія суддів зазначає, що апелянтом доказів на підтвердження вказаних доводів до матеріалів справи не надано.

Відповідно до положень статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, котра з сторін посилається на юридичні факти, які обґрунтовують її вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.12.2016 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Слободін М.М.