ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.12.2016 Справа № 904/10238/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна", м. Дніпро

до відповідача-1: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Казанка Казанківського району Миколаївської області

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "Купецький ОСОБА_2", м. Дніпро Дніпропетровської області

про стягнення 546,13 грн. інфляційних втрат та 200,46 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність №б/н від 11.11.2016 року, представник

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про:

- стягнення солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю "Купецький ОСОБА_2" заборгованості за поставлений товар у сумі 200,00 грн.;

- стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за поставлений товар у сумі 4 582,22 грн., інфляційних втрат за період з липня 2015 року по жовтень 2016 року у сумі 546,13 грн. та 3% річних за період з 20.06.2015 року по 11.11.2016 року у сумі 200,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 зобов'язань за договором поставки № КРГ/2014/6 від 24.03.2014 року в частині своєчасної та повної оплати за товар поставлений по видатковим накладним на загальну суму 7 809,71 грн.:

- № ВУТЦ2238 від 03.02.2015 року на суму 3 210,00 грн.;

- № ВУТЦ2240 від 03.02.2015 року на суму 183,78 грн.;

- № ВУТЦ8446 від 06.04.2015 року на суму 2 494,17 грн.;

- № ВУТЦ14148 від 20.05.2015 року на суму 1 440,22 грн.;

- № ВУТЦ14150 від 20.05.2015 року на суму 138,18 грн.;

- № ВУТЦ14155 від 20.05.2015 року на суму 78,00 грн.;

- № ВУТЦ14157 від 20.05.2015 року на суму 265,36 грн.

З метою забезпечення виконання відповідачем-1 грошового зобов'язання за договором поставки № КРГ/2014/6 від 24.03.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна" та товариством з обмеженою відповідальністю "Купецький ОСОБА_2" укладено договір поруки від 06.10.2016 року відповідно до п. 1.3 якого поручитель відповідає перед кредитором за невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором солідарно в межах 200,00 грн.

06.12.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з тим, що 23.11.2016 року відповідачем-1 сплачено основний боргу у сумі 4 782,22 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача-1 інфляційні втрати у сумі 546,13 грн. та 3% річних у сумі 200,46 грн.

06.12.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розгляд справи без участі останньої. Також відповідач-1 просить суд при розгляді справи врахувати всі надані документи про оплату заборгованості 23.11.2016 року в сумі 4 782,22 грн.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, документи витребувані судом не надав. Був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 року з призначенням її до розгляду на 06.12.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 15.12.2016 року.

У судовому засіданні 15.12.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна" (далі - позивач, постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - покупець, відповідач-1) укладено договір поставки №КРГ/2014/6 (далі - договір) згідно умов якого постачальник здійснює постачання товару, а покупець приймає та своєчасно оплачує товар за цим договором (п.1.1 договору).

Предметом даного договору є товари, що визначені у відповідних супровідних документах (накладних, товарно-транспортних накладних тощо), які є невід'ємною частиною цього договору (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник здійснює постачання товару, а покупець приймає та оплачує товар за цим договором окремими партіями. Кількість товару у кожній партії товару визначається виходячи з усної чи письмової заявки покупця та наявності товару у постачальника на момент отримання заявки і вказується в первинних документах, які підтверджують передачу товару (накладні та/або акти приймання-передачі).

Асортимент кожної окремої партії товару визначається виходячи з асортименту товару за договором, усної чи письмової заявки покупця та наявності його у постачальника на момент отримання заявки (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору ціна на кожне найменування товару за цим договором визначається за відпускними цінами, встановленими постачальником на момент отримання заявки покупця та вважається остаточно узгодженою у розмірі, вказаному у документах, що підтверджують передачу товару (накладні та/або акти приймання-передачі, якщо інше не визначено постачальником відповідно до умов цього договору).

Згідно з пунктом 4.2 договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в національній валюті України (гривнях) у безготівковому порядку шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 4.3 узгоджено, що при заборгованості за товар за декількома накладними отримані кошти будуть зараховуватись як погашення заборгованості за раніше отриманий товар незалежно від призначення оплати, вказаного в платіжному дорученні (в призначенні платежу вказувати № та дату цього договору).

За змістом пункту 4.4 договору покупець оплачує поставлений йому товар на умовах відстрочки платежу через кожні 30 календарних днів з моменту поставки такого товару по мірі його реалізації третім особам. Сума оплати за поставлений товар розраховується на підставі звіту про реалізований товар, який покупець зобов'язаний надавати постачальнику 25-го числа кожного місяця. У разі якщо покупець систематично (більше двох разів підряд) порушує умову щодо надання звіту про реалізований товар, то покупець, тим самим, підтверджує, що поставлений йому товар був повністю ним реалізований та зобов'язується сплатити постачальнику його вартість.

Окрім того, сторони домовилися, що у разі не оплати покупцем поставленого товару протягом строку зазначеному у п.4.4. цього договору, покупець зобов'язаний за першою вимогою постачальника повернути йому увесь поставлений та неоплачений товар протягом семи календарних днів з моменту пред'явлення такої вимоги (п.4.5. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Сторони домовились, що у випадку, якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного договору не повідомить іншу сторону про припинення його умов (розірвання), договір вважається автоматично пролонгованим на наступний рік на тих же умовах (пункт 6.1 договору).

На виконання умов договору позивачем був поставлений відповідачеві-1 товар на загальну суму 7 809,71 грн. за наступними видатковими накладними:

- № ВУТЦ2238 від 03.02.2015 року на суму 3 210,00 грн.;

- № ВУТЦ2240 від 03.02.2015 року на суму 183,78 грн.;

- № ВУТЦ8446 від 06.04.2015 року на суму 2 494,17 грн.;

- № ВУТЦ14148 від 20.05.2015 року на суму 1 440,22 грн.;

- № ВУТЦ14150 від 20.05.2015 року на суму 138,18 грн.;

- № ВУТЦ14155 від 20.05.2015 року на суму 78,00 грн.;

- № ВУТЦ14157 від 20.05.2015 року на суму 265,36 грн.

Відповідач зобов'язання по оплаті виконав, але с порушенням строків оплати, а саме:

- 28.12.2015 року та 11.04.2016 року часткова оплата та повернення товару у сумі 3 027,49 грн.;

- 23.11.2016 року оплата у сумі 4 782,22 грн.

Причиною виникнення спору є несвоєчасна сплата відповідачем-1 оплати за поставлений товар.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних нараховані у загальній сумі 200,46 грн. за загальний період з 20.06.2015 року по 11.11.2016 року, інсоляційні втрати у сумі 546,13 грн. інфляційні втрати за період з липня 2015 року по жовтень 2016 року.

За результатом перевірки здійснених розрахунків 3% річних та інфляційних втрат встановлено, що здійснені позивачем розрахунки є обґрунтованими.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у загальній сумі 746,59 грн., з яких: 200,46 грн. - 3% річних, 546,13 грн. - інфляційні втрати.

06.10.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна" (далі - кредитор, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Купецький дім ОСОБА_2" (далі - поручитель, відповідач-2) був укладений договір поруки (далі - договір поруки).

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором частково виконати грошові зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) далі - боржник за договором №ХРН/2014/26 від 15.07.2014 року на поставку непродовольчих товарів, що укладений між кредитором та боржником (далі - основний договір), стосовно оплати поставленого товару за основним договором.

Відповідальність поручителя перед кредитором за невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором визначена солідарною з боржником у межах 200,00 грн. (пункти 1.3 договору поруки).

У випадку невиконання боржником зобов'язань за основним договором, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України в межах, передбачених п.1.3 цього договору (п.4.1 договору поруки).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3 місяців з дати його укладення, але в будь-якому разі до повного виконання зобов'язань за цим договором (пункт 4.3 договору поруки).

Згідно з частинами першою та другою статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За результатом правового аналізу пункту 4.3 договору поруки слід дійти висновку, що положення про його дію до повного виконання зобов'язань за договором поруки, не може розглядатися як установлення строку дії поруки у розумінні статті 252 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Тому строк дії поруки договором не встановлений.

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, з урахуванням початку прострочки виконання відповідачем-1 зобов'язань за договором поставки з 20.06.2015 року, шестимісячний строк, протягом якого могла б діяти порука відповідача-2, а відтак і звернення до нього з позовом, закінчився 20.12.2015 року. Звернення позивача з позовом до суду мало місце 14.11.2016 року, тобто поза межами строку дії поруки.

Крім того, 06.12.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача-1 інфляційні втрати у сумі 546,13 грн. та 3% річних у сумі 200,46 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1378,00 грн. повністю покладається на відповідача-1.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (56002, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна" (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 17, ідентифікаційний код 38199399) 200 (двісті) грн. 46 коп. 3% річних, 546 (п'ятсот сорок шість) грн. 13 коп. втрат від інфляції та судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.12.2016 року.

Суддя ОСОБА_4