РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016Справа №910/19425/16

За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про внесення змін до договору № 62346 від 27.03.2013

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Асєєва Г.В. - по дов. № б/н від 20.10.2016

від відповідача Жовтун О.В. - по дов. № 91/2016/10/03-4 від 03.10.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 62346 від 27.03.2013 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору в редакції, запропонованій позивачем (щодо виключення з додатку № 4А «Перелік об'єктів споживача» 28 лічильників).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.03.2013 між сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії № 62346, відповідно до якого відповідач продає електричну енергію позивачу для забезпечення потреб електроустановок позивача за його об'єктами, а позивач оплачує вартість використаної енергії та здійснює інші платежі згідно з договором та додатків до нього. В додатку 4А до договору «Перелік» вказано кількість приладів обліку (електролічильників) по яких ведеться облік споживання електричної енергії, а саме 52 шт. Однак, з них 28 електролічильників контролюють кількість електроенергії, що використовується мешканцями квартир за прямими договорами за ПАТ «Київенерго» (20 електролічильників до яких виведено 366 лічильників, що заходяться в квартирах мешканців та 8 електролічильників до яких виведено 19 лічильниках власників приміщень, що знаходяться в цих приміщеннях). І лише 24 електролічильника обчислюють кількість електроенергії для забезпечення технічних цілей ОСББ «Сердолік». Позивач звертався до відповідача з пропозицією внести зміни до договору, але відповідач відмовлявся від вчинення відповідних дій. Також позивачем було надіслано (листа № 58/16 від 01.08.2016) відповідачу два примірника додаткової угоди щодо внесення змін до договору, проте відповідач листом № 35КД/31/4584 відмовився від укладення цієї угоди. Позивач вважає, що внаслідок порушень зі сторони відповідача на позивача покладений значний тягар відповідальності по зобов'язанням, в яких позивач не є стороною за зобов'язанням і як наслідок - боржником, а тому позивач зазнає невиправданих збитків і значною мірою позбавляється того, що ОСББ «Сердолік» розраховувало при укладенні договору. Позивач при укладені договору розраховував на отримання від відповідача електричної енергії для забезпечення технічних цілей ОСББ «Сердолік», а натомість діями відповідача на позивача покладені зобов'язання співвласників та користувачів приміщення будинку, що виникають за окремими договірними відносинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2016 порушено провадження у справі № 910/19425/16 та призначено її до розгляду на 15.11.2016.

Позивач в судовому засіданні 15.11.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у поданому 14.11.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. У разі встановлення згідно з погодженою проектно-кошторисною документацією за згодою сторін в багатоквартирних будинках на межі балансової належності внутрішньобудинкових електричних мереж і мереж електропередавальної організації приладу обліку електричної енергії, останній є розрахунковим. Зауважує, що засоби обліку електричної енергії на будь-якому об'єкті мають бути встановлені відповідно до погодженої проектно-кошторисної документації, розробленої на підставі виданих в установленому законодавством порядку технічних умов. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Внутрішньобудинкові електричні мережі багатоквартирного житлового будинку складаються з двох типів електричних мереж, а саме: технологічні електричні мережі, необхідні для електрозабезпечення електроустановок власників житлових помешкань (квартир) та нежитлових приміщень; технологічні електричні мережі, необхідні для електрозабезпечення технічних цілей будинку (освітлення місць загального користування, робота ліфтів, підкачка води тощо) та електроустановок власників нежитлових приміщень. Управління неподільним та спільним майном об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (житлово-будівельного кооперативу) здійснюється через статутні органи або через управителя. Згідно з абзацом першим пункту 3.7 ПКЕЕ місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями. Таким чином, багатоквартирний будинок має бути обладнаний розрахунковими засобами обліку, зокрема, згідно з проектними рішеннями цього будинку. При зміні форми управління багатоквартирним будинком електропередавальна організація (постачальник електричної енергії) або колишній управитель (балансоутримувач) не має право здійснювати демонтаж (зняття) розрахункових засобів обліку, встановлених у місцях, передбачених проектними рішення цього будинку. Відповідач вважає, що у даному випадку немає жодного порушення ним умов договору, тим паче істотного.

В судовому засіданні 15.11.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 24.11.2016.

Позивачем 23.11.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення до позову.

В судовому засіданні 24.11.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.03.2013 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальни) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 62346 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є невід'ємною його частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (куплено) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до нього, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 9.4 договору він набирає чинності з дня його підписання, укладається на строк до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договорі жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення небажання продовжувати договірні відносини не подано, а отже договір наразі є чинним.

Додатком 4А до договору «Перелік» визначено точки підключення постачання електричної енергії за об'єктами споживача, розташованими за адресою: м. Київ, вул. Мішуги, 2.

Позивач посилається на те, що відповідач безпідставно не бажає привести договір у відповідність до розпорядження Національної комісії регулювання електроенергетики України № 215-р від 28.11.2011 «Про врегулювання взаємовідносин енергопостачальних компаній та об'єднань співвласників багатоквартирних будинків (житлово-будівельних кооперативів)», в якому зазначено наступне

Незалежно від форми управління багатоквартирним житловим будинком (об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний кооператив, житлово-експлуатаційна організація тощо), питання щодо постачання електричної енергії споживачам - власникам квартир (мешканцям) відповідних багатоквартирних житлових будинків має бути врегульоване за вибраною безпосередньо самими споживачами (власниками квартир) однією із двох можливих схем, а саме:

1) укладення між енергопостачальною компанією та власниками квартир (мешканцями) відповідного багатоквартирного житлового будинку договорів про користування електричною енергією та укладення між енергопостачальною компанією та відповідним управителем багатоквартирного житлового будинку договору про постачання електричної енергії для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, східців і номерних знаків багатоквартирного житлового будинку. При цьому, управитель має забезпечити встановлення за власний рахунок розрахункового засобу (засобів) обліку електричної енергії з метою обліку та розрахунків за електричну енергію, що споживається для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, східців і номерних знаків багатоквартирного житлового будинку.

2) постачання електричної енергії для електрозабезпечення багатоквартирного житлового будинку, як для «населеного пункту» відповідно до розділу 12 ПКЕЕ.

Позивач вказує на те, що до переліку додатку 4А відносяться як електролічильники які обліковують спожиту електроенергію ОСББ «Сердолік» для власних потреб (24 шт.) так і електролічильники, які обліковують спожиту електроенергію власниками квартир та приміщень (28 шт.), а отже не додержано жодної із схем згідно розпорядження № 215-р від 28.11.2011.

Згідно з п. 2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх інших питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до п. 1.4. ПКЕЕ точка продажу електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі про постачання електричної енергії або в договорі про купівлю-продаж електричної енергії.

В п. 1 договору зазначено, що точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електроустановок споживача.

Відповідно до п. 3.1 ПКЕЕ електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

Розрахункові засоби обліку електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог ПУЕ, цих Правил та проектних рішень.

Згідно з п. 3.26 ПКЕЕ у разі, якщо до технологічних електричних мереж основного споживача приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання, власників мереж тощо, розрахунковий облік має бути організований основним споживачем таким чином, щоб забезпечити складення балансу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах для проведення комерційних розрахунків.

Споживач (власник електричних мереж), технологічні електричні мережі якого використовуються електропередавальною організацією для передачі (транзиту) електричної енергії в електричні мережі субспоживачів або електропередавальної організації, має надати електропередавальній організації у повному обсязі необхідні вихідні дані для визначення в передбаченому цими Правилами порядку величини технологічних втрат електричної енергії, що пов'язані з передачею (транзитом) електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів.

Таким чином, у разі встановлення згідно з погодженою проектно-кошторисною документацією за згодою сторін в багатоквартирних будинках на межі балансової належності внутрішньобудинкових електричних мереж і мереж електропередавальної організації приладу обліку електричної енергії, останній є розрахунковим.

Слід зауважити, що засоби обліку електричної енергії на будь-якому об'єкті мають бути встановлені відповідно до погодженої проектно-кошторисної документації, розробленої на підставі виданих в установленому законодавством порядку технічних умов.

Відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Внутрішньобудинкові електричні мережі багатоквартирного житлового будинку складаються з двох типів електричних мереж, а саме:

технологічні електричні мережі, необхідні для електрозабезпечення електроустановок власників житлових помешкань (квартир) та нежитлових приміщень;

технологічні електричні мережі, необхідні для електрозабезпечення технічних цілей будинку (освітлення місць загального користування, робота ліфтів, підкачка води тощо) та електроустановок власників нежитлових приміщень.

Відповідальність (фінансова) за утримання внутрішньобудинкових електричних мереж, що використовуються для електрозабезпечення технічних цілей багатоквартирного житлового будинку, покладено на власників квартир, нежитлових приміщень (співвласників загального неподільного майна багатоквартирного будинку).

Управління неподільним та спільним майном об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (житлово-будівельного кооперативу) здійснюється через статутні органи або через управителя.

Відповідальною особою за утримання внутрішньобудинкових електричних мереж багатоквартирних житлових будинків є управитель - юридична особа, яка здійснює управління неподільним та загальним майном житлового комплексу (багатоквартирного будинку) за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію, капітальний ремонт, реконструкцію, модернізацію тощо.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Згідно з абзацом першим пункту 3.7 ПКЕЕ місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями.

Таким чином, багатоквартирний будинок має бути обладнаний розрахунковими засобами обліку, зокрема, згідно з проектними рішеннями цього будинку. При зміні форми управління багатоквартирним будинком електропередавальна організація (постачальник електричної енергії) або колишній управитель (балансоутримувач) не має право здійснювати демонтаж (зняття) розрахункових засобів обліку, встановлених у місцях, передбачених проектними рішення цього будинку. Разом з тим, електропередавальна організація (постачальник електричної енергії) не має права вимагати від споживача (ОСББ) встановлення розрахункових засобів обліку не передбачених проектними рішеннями будинку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оцінка порушення умов договору як істотне повинна здійснюватись судом відповідно до критерію, що встановлений абзацом другим ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, а саме істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, підставою для зміни договору може бути належним чином доведений факт невиконання відповідачем передбачених договором зобов'язань, що призводить до завдання іншій стороні значної шкоди.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем не було належним чином доведено порушень умов договору відповідачем та завданої цими порушеннями шкоди, внаслідок яких позивача значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.

Таким чином, вимоги про зміну умов договору є необґрунтованими, нормативно та документально не підтвердженими.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на викладене, позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» не обґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 01.12.2016.

СуддяВ.В.Сівакова