ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 918/1107/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція",

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України

про визнання договору укладеним,

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 865 від 22.04.2016 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні 05 грудня 2016 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21 жовтня 2016 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі Компанія), від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі Відділ) про визнання укладеним між сторонами договору від 15 березня 2016 року № 362 про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за обєкти бази механізації будівельних робіт, що перебувають в оренді, у запропонованій позивачем редакції.

В обґрунтування даних вимог позивач посилався на те, що 16 лютого 2016 року між Відділом та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області був укладений договір оренди державного майна № 1405-2016, за умовами якого останнє передало відповідачу в строкове платне користування державне нерухоме майно частину обєктів бази механізації будівельних робіт загальною площею 1 611 м2, які розміщені за адресою: Рівненська область, місто Кузнецовськ, будівельна база № 1, 2 промислової зони, 46, та перебувають на балансі відокремленого підрозділу Компанії "Рівненська атомна електрична станція". Умовами вказаного правочину Відділ було зобовязано протягом одного місяця після підписання цієї угоди укласти з позивачем (балансоутримувачем даного орендованого майна) договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та надання комунальних послуг орендарю. Оскільки вищенаведеним договором оренди державного майна був передбачений обовязок Відділу укласти з позивачем відповідну угоду про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відповідач ухиляється від підписання такого правочину, позивач, посилаючись на статті 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 173, 174, 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), просив суд визнати укладеним між сторонами вищезазначений договір про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у запропонованій ним редакції.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року позовну заяву Компанії від 18 жовтня 2016 року № 001-15/8787 було прийнято до розгляду суддею Політикою Н.А., порушено провадження у справі № 918/1107/16 та призначено її до розгляду на 7 листопада 2016 року.

Ухвалою суду від 7 листопада 2016 року розгляд справи відкладено на 21 листопада 2016 року.

Ухвалою суду від 21 листопада 2016 року розгляд справи відкладено на 5 грудня 2016 року.

До початку призначеного судового засідання 5 грудня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Відділу на позовну заяву (а.с. 53), в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що 31 жовтня 2016 року між сторонами у справі було підписано акт прийому-передачі майна, згідно якого орендована за договором оренди державного майна від 15 березня 2016 року № 362 нерухомість була повернута позивачу. Відтак, визнання в судовому порядку спірного договору про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, укладеним з 1 лютого 2016 року до 16 січня 2019 року (як було зазначено позивачем у запропонованій ним редакції цього правочину), на думку відповідача, є неможливим у звязку з фактичним припиненням орендних правовідносин. Крім того, Відділ зазначив, що позивач не може бути платником податку на нерухоме майно, оскільки згідно імперативних приписів чинного законодавства платниками такого податку є власники обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, у той час як позивачу орендоване Відділом майно на праві власності не належить, а лише перебуває на балансі відокремленого підрозділу Компанії "Рівненська атомна електрична станція".

У судовому засіданні 5 грудня 2016 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у призначені судові засідання не забезпечив, проте надіслав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.53).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих представником позивача документів їх оригіналам, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2016 року між Відділом та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області був укладений договір оренди державного майна № 1405-2016, за умовами якого останнє передало відповідачу в строкове платне користування державне нерухоме майно частину обєктів бази механізації будівельних робіт загальною площею 1 611 м2, які розміщені за адресою: Рівненська область, місто Кузнецовськ, будівельна база № 1, 2 промислової зони, 46, та перебувають на балансі відокремленого підрозділу Компанії "Рівненська атомна електрична станція" (а.с. 11-13).

Цей договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками вказаних юридичних осіб.

За змістом пункту 2.1 зазначеної угоди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта прийому-передачі вказаного майна.

Згідно пункту 2.2 даного правочину передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Обовязок щодо складання акта прийому-передачі покладається на орендодавця (пункт 2.3 договору).

Судом встановлено, що на виконання вищенаведених положень цього договору 16 лютого 2016 року між позивачем (балансоутримувачем), відповідачем (орендарем) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області було підписано відповідний акт прийому-передачі передбаченого у наведеній угоді нерухомого майна в оренду Відділу (а.с. 14).

Відповідно до пункту 3.1 вищевказаного договору орендна плата визначається на підставі пункту 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (із змінами та доповненнями), і становить 1 гривню на рік без ПДВ.

Пунктом 5.12 зазначеної угоди передбачено, що орендар зобовязується здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна. Крім того, останній зобовязаний протягом одного місяця після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі плати за землю загальною площею 6 760 м2 та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та надання комунальних послуг орендарю. Контроль за виконанням цієї умови покладається на балансоутримувача.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 16 лютого 2016 року до 16 січня 2019 року включно (пункт 10.1 договору).

Враховуючи вищенаведені положення пункту 5.12 договору, листом від 28 березня 2016 року № 014/2579 позивач звернувся до Відділу з пропозицією укласти договір про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за обєкти бази механізації будівельних робіт, що перебувають в оренді (а.с. 18). До цієї пропозиції позивачем було долучено 2 примірники проекту зазначеної угоди.

Крім того, листом від 9 червня 2016 року № 014/4854 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням підписати направлений йому проект вищенаведеної угоди про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У той же час відповідач у встановленому законом порядку оферту позивача не акцептував, протоколу розбіжностей не надіслав, проте листом від 5 липня 2016 року № 1290 (а.с. 20) повернув позивачу направлені останнім проекти спірного правочину та повідомив про неможливість їх підписання Відділом у звязку з тим, що відповідач є бюджетною установою та не може бути платником податку на нерухоме майно.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області з даним позовом про визнання в судовому порядку укладеним між сторонами договору від 15 березня 2016 року № 362 про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за обєкти бази механізації будівельних робіт, що перебувають в оренді, у запропонованій позивачем редакції.

Проте, при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з приписами статті 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України).

Як встановлено у статті 649 ЦК України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Таким чином, передумовою для передачі переддоговірного спору на вирішення господарського суду є або вказівка закону, або домовленість сторін.

Окрім того, згідно зі статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (частина 1 статті 187 ГК України).

Таким чином, згідно з приписами законодавства, на розгляд суду може бути переданий переддоговірний спір у випадках, якщо це: 1) спір, що виник при укладанні договору за державним замовленням; 2) якщо це договір, укладення якого є обовязковим на підставі закону; 3) в інших випадках, встановлених законом; 4) інші переддоговірні спори, якщо це передбачено угодою сторін, або на підставі укладеного між сторонами попереднього договору.

Як встановлено судом, договір про відшкодування орендарем державного нерухомого майна сум податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, не є договором, що укладається за державним замовленням, та не є угодою, укладення якої є обов'язковим на підставі закону або в силу інших підстав, безпосередньо встановлених законом.

Поряд з цим, згідно з приписами статей 181, 183-185 ГК України, дотримання сторонами загального порядку укладання господарських договорів є обовязковим.

Згідно зі статтею 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Слід зазначити, що відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За умовами частини 2 статті 10 вказаного Закону укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України від 23 серпня 2000 року № 1774 (у редакції наказу Фонду державного майна України від 9 серпня 2007 року № 1329) (зі змінами і доповненнями, внесеними наказами Фонду державного майна України від 9 серпня 2007 року № 1329, від 5 березня 2013 року № 276) затверджено Типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності.

Зазначений наказ Фонду державного майна України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2000 року за № 931/5152.

Згідно з пунктом 5.13 Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, орендар зобовязаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

При цьому слід зазначити, що наказом Фонду державного майна України від 23 серпня 2000 року № 1774 затверджено також і Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Однак судом встановлено, що ані Закон України "Про оренду державного та комунального майна", ані Типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, не містять норми щодо обовязковості укладання орендарем з балансоутримувачем договору про відшкодування орендарем державного нерухомого майна сум сплаченого балансоутримувачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як було зазначено вище, пунктом 5.12 договору оренди державного майна від 16 лютого 2016 року № 1405-2016 передбачено, що орендар зобовязується здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна. Крім того, останній зобовязаний протягом одного місяця після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі плати за землю загальною площею 6 760 м2 та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та надання комунальних послуг орендарю. Контроль за виконанням цієї умови покладається на балансоутримувача.

У звязку з наведеним суд зазначає наступне.

Як було вказано вище, договір оренди державного майна від 16 лютого 2016 року № 1405-2016 укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 16 лютого 2016 року до 16 січня 2019 року включно.

У той же час судом встановлено, що 31 жовтня 2016 року між сторонами та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області був підписаний та скріплений відбитками їх печаток акт прийому-передачі майна, за яким Відділ повернув позивачу нерухоме майно, орендоване відповідачем за договором оренди державного майна від 16 лютого 2016 року № 1405-2016 (а.с. 55). Зі змісту даного акту вбачається, що наведене майно було повернуто Відділом позивачу у звязку з припиненням дії договору оренди державного майна від 16 лютого 2016 року № 1405-2016.

Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін.

Згідно з частиною 2 статті 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що договір оренди державного майна від 16 лютого 2016 року № 1405-2016 припинив свою дію з моменту підписання вищезазначеного акту прийому-передачі орендованого майна від орендаря (відповідача) балансоутримувачу (позивачу), тобто з 31 жовтня 2016 року.

У той же час слід зазначити наступне.

Зі змісту пунктів, зокрема, 1.2 та 5.1 наданого позивачем проекту договору від 15 березня 2016 року № 362 про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за обєкти бази механізації будівельних робіт, що перебувають в оренді, який останній просив суд визнати укладеним вбачається, що позивач у наданій ним редакції цього договору просив суд викласти наведені пункти наступним чином:

"…пункт 1.2. Орендар відшкодовує податок на нерухоме майно з 01.02.2016 року до 16.01.2019 року дати закінчення терміну дії договору оренди державного майна № 1405-2016 від 16.02.2016".

"…пункт 5.1. Сторони погодили, що умови даного договору застосовуються між сторонами з 01.02.2016 року. Договір діє з моменту підписання до 16.01.2019 року включно".

Відповідно до частини 7 статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Згідно з частинами 1, 2 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (частина 3 даної статті).

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди державного майна № 1405-2016 був укладений між Відділом та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області 16 лютого 2016 року, а позивач звернувся до Відділу з пропозицією укласти договір про відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за обєкти бази механізації будівельних робіт, що перебувають в оренді, листом від 28 березня 2016 року № 014/2579.

Проте судом встановлено, що сторонами у добровільному порядку не було погоджено умови спірного договору про застосування його положень до відносин між ними, які виникли до його укладення, тобто з 1 лютого 2016 року.

У той же час зі змісту нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що застосування умов договору до відносин сторін, які виникли між ними до його укладення, можливе виключно за згодою сторін.

Відтак, оскільки сторони не досягли згоди щодо ретроспективного поширення умов спірного договору щодо відшкодування податку на нерухоме майно та його дії з 1 лютого 2016 року, і примусовий обов'язок відповідача погодити такі умови не передбачений нормами чинного законодавства, а також Примірним договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про визнання укладеним спірного договору в такій редакції.

Крім того, позивач просив суд визнати укладеною цю угоду та зазначити у ній про дію даного правочину з моменту підписання до 16 січня 2019 року включно.

За змістом статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Однак, як вже зазначалося, договір оренди державного майна від 16 лютого 2016 року № 1405-2016 припинив свою дію з моменту підписання 31 жовтня 2016 року акту прийому-передачі орендованого майна від орендаря (відповідача) балансоутримувачу (позивачу), у звязку з чим у суду відсутні правові підстави для визнання укладеним спірного договору строком до 16 січня 2019 року.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи наведені імперативні приписи чинного законодавства, а також зважаючи на припинення дії договору оренди державного майна від 16 лютого 2016 року № 1405-2016 з 31 жовтня 2016 року, на підставі якого позивач просив визнати укладеною спірну угоду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення його вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України оплата судових витрат в сумі 1 378 грн. 00 коп. залишається за позивачем.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2016 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2- позивачу рекомендованим (34400, Рівненська обл., м. Вараш);

3- відповідачу рекомендованим (33001, м. Рівне, вул. Чернишова, 8).