РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016Справа №910/11750/16

За позовом АСОЦІАЦІЇ "ВИРОБНИКІВ ІННОВАЦІЙНИХ ЛІКІВ"

до приватного акціонерного товариства "МТС УКРАЇНА"

про стягнення 9 176,46 грн.

Головуючий суддя: Головатюк Л.Д.

Суддя Андреїшина І.О.

Суддя Головіна К.І.

Представники :

Від позивача: Аронович Ф.М.(дов. від 07.07.2016), директор

Від відповідача: Посадський С.В.(дов. №0256/16 від 14.07.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору про надання послуг мобільного зв"язку № 19/92 від 19.12.2014 у розмірі 9 176,46 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.07.2016 порушено провадження у справі №910/11750/16 та призначено до розгляду на 19.07.2016.

В судове засідання 19.07.2016 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Представники позивача та відповідача подали клопотання про продовження строку розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Ухвалою суду від 19.07.2016 продовжено строк розгляду справи № 910/11750/16 на п`ятнадцять днів.

Відкладено розгляд справи на 13.09.2016.

13.09.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 20.09.2016, а 20.09.2016 - на 22.09.2016 для подання додаткових доказів по справі.

В судове засідання 22.09.2016 прибули представники позивача та відповідача і дали пояснення по справі.

Суд у зв`язку із складністю справи, необхідністю дослідження великої кількості доказів та встановлення фактів ухвалив здійснювати розгляд справи № 910/11750/16 колегіально у складі трьох суддів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 26.09.2016 для здійснення колегіального розгляду справи № 910/11750/16 визначеного колегіальний склад суддів: Головатюк Л.Д. (головуючий), суддя Андреїшина І.О., суддя Головіна К.І.

Ухвалою суду від 26.09.2016 колегією суддів у складі: Головатюк Л.Д. (головуючий), суддя Андреїшина І.О., суддя Головіна К.І. прийнято до провадження справу № 910/11750/16 за позовом АСОЦІАЦІЇ "ВИРОБНИКІВ ІННОВАЦІЙНИХ ЛІКІВ" до приватного акціонерного товариства "МТС УКРАЇНА" про стягнення 9 176,46 грн.

Розгляд справи призначено на 11.10.2016.

Зобов"язано відповідача звернутися до мобільного оператора в Грузії, який надавав послуги роумінгу позивачу з проханням подати суду перелік з тарифікацією наданих послуг в роумінгу в Грузії, що були надані позивачу за спірний період.

11.10.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 27.10.2016 для подання додаткових доказів.

27.10.2016 розгляд справи не відбувся у зв"язку зі знаходженням судді Головіної К.І. у відпустці, у зв"язку з чим суд призначив нову дату судового засідання на 15.11.2016.

Представник позивача в судове засідання 15.11.2016 не з'явився, але через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 15.11.2016 прибув представник відповідача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 23.11.2016.

В судове засідання 23.11.2016 прибув представник позивача, дав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 23.11.2016 також з'явився, подав суду доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, у зв'язку з тим, що обсяги переданих даних при використанні послуги мобільного інтернету позивачем на території Грузії, зафіксовані Автоматизованою системою розрахунків за телекомунікаційні послуги відповідача, співпадають із тими обсягами, що зафіксовані відповідними системами розрахунків роумінг-партнерів відповідача. Отже, наданими доказами, а. саме копією Довідкової інформації про надані послуги абоненту «Асоціація «Виробників інноваційних ліків» (номер телефону +02), листом «Мобител ООО» від 12.10.2016, листом. «Magticom Ltd Georgia» від 20.10.2016 підтверджуються факти користування позивачем послугами мобільного інтернету на. території Грузії.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (частина 1 статті 11 Цивільного кодексу України).

Як встановлено частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

19.12.2014 між АСОЦІАЦІЄЮ "ВИРОБНИКІВ ІННОВАЦІЙНИХ ЛІКІВ" (надалі - позивач, абонент) та приватним акціонерним товариством «МТС УКРАЇНА» (надалі - відповідач, оператор) було укладено договір надання послуг мобільного зв'язку №19/92 (надалі - договір) на підставі якого позивачу було надано номер - .

При укладенні договору позивачем було обрано тарифний пакет GSM «Смарт офіс 100».

В період з 14.04.2016 по 15.04.2016 позивач перебував у відрядженні на території Грузії.

Після повернення в Україну відповідачем було повідомлено, що позивач має заборгованість за надання послуг мобільного зв'язку у розмірі 11699,99 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за користуванням позивачем за номером послугою «Мобільний GPRS-Інтернет» протягом 14.-15.03.2016, сума заборгованості складала 9 176 гривень 46 копійок.

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, оскільки, телефонний номер використовувався для його комунікацій з контрагентами вже більш як півтора роки, розірвання Договору паралізувало би господарську діяльність позивача та завдало би значної шкоди.

Зважаючи на вищезазначені ризики, позивачем було сплачено відповідачу заборгованість у розмірі 11 000 грн. за платіжним дорученням №1034 від 06.06.2016.

Проте, позивач наголосив, що дану заборгованість вважає незаконною, в частинні нарахування плати за користування послугою «Мобільний GPRS-Інтернет» на території Грузії (точка доступу «internet») 14-15.04.2016 у розмірі 9 176 гривень 46 копійок та неогрунтованною і у зв'язку з чим просив стягнути вказану суму з відповідача.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у зв'язку з тим, що обсяги переданих даних при використанні послуги мобільного інтернету позивачем на території Грузії, зафіксовані Автоматизованою системою розрахунків за телекомунікаційні послуги відповідача, співпадають із тими обсягами, що зафіксовані відповідними системами розрахунків роумінг-партнерів відповідача. Отже, наданими доказами, а. саме копією Довідкової інформації про надані послуги абоненту «Асоціація «Виробників інноваційних ліків» (номер телефону +02), листом «Мобител ООО» від 12.10.2016, листом. «Magticom Ltd Georgia» від 20.10.2016 підтверджуються факти користування позивачем послугами мобільного інтернету на. території Грузії.

Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв'язку з наступним:

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 17.12.2014 між ним та відповідачем укладено договір надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку № 19/ 92 (копія надана позивачем до позовної заяви).

На першому аркуші вказаного договору у блоці «Заповнюється представником оператора» зазначена наступна інформація:

№ особового рахунку: 19

№ договору: 92

Телефон (GSM): 503155711.

Таким чином, номер телефону , щодо обслуговування якого у позивача виникли сумніви стосовно коректності нарахування заборгованості за послуги зв'язку, та який, за твердженням позивача, наданий йому на підставі зазначеного договору № 19/92, жодним чином не відноситься до цього договору.

Водночас, у своїх письмових поясненнях ПрАТ «МТС Україна» не заперечило проти належності номеру телефону позивачу, котрий використовується ним на підставі Договору про надання послуг мобільного зв'язку № 6386488/1.12540380 від 12.07.2013 (копія в матеріалах справи).

На першому аркуші вказаного договору у блоці «Бажаю замовити наступні послуги», окрім інших позицій, позначені «GPRS-послуги, WAP, MMS, Інтернат, Гіпер NET, Online TV», а також «Міжнародний роумінг».

Таким чином, твердження позивача про те, що ним не замовлялася послуга «Мобільний GPRS-Інтернет», а також його посилання на цю обставину як таку, що унеможливлює стягнення плати за послугу, яку споживач не замовляв, повністю спростовується наданими копіями документів, а саме договору надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку № 19/ 92 від 17.12.2014 та договору про надання послуг мобільного зв'язку № 6386488/1.12540380 від 12.07.2013.

Також, позивач вказує на те, що він взагалі не користувався будь-якими послугами Мобільного GPRS -Інтернету на території Грузії. При цьому, в листі від 13.05.2016 № 14-05/16 (копія надана позивачем до позовної заяви) зазначає, що він використовує телефон Apple iPhone 5.

На офіційному веб-сайті ПрАТ «МТС Україна» за посиланням http://www.mts.ua/ua/mobile/roaming/contract/information/ розміщена наступна інформація:

«Що важливо знати користувачам мобільного інтернету в роумінгу

Власникам мобільних телефонів і пристроїв під управлінням операційних систем iOS (iPhone OS), Android OS, Symbian OS, Windows Phone 7 OS, Bada OS, MeeGo, BlackBerry OS (далі - смартфонів) при знаходженні в роумінгу слід звернути особливу увагу на те, що програмне забезпечення, встановлене на даних пристроях виробником або самим користувачем, може самостійно ініціювати сесії мобільного інтернету в GPRS/EDGE/3G мережах. Наприклад, для оновлення інтернет-сторінок або оновлення версій програм. Як правило, це різні чати, соціальні мережі. Travel Mate, електронна пошта, карти, прогноз погоди, курси валют, котирування акцій і багато іншого. Якщо в домашній мережі такі сесії проходять непоміченими для користувача через низьку вартість послуг передачі даних, то в роумінгу такі сесії будуть протарифіковано згідно з роумінговими тарифами.

Щоб уникнути непередбачених витрат на оплату послуг мобільного інтернету (GPRS/EDGE/3G) рекомендуємо відключати функції автоматичного оновлення програмного забезпечення Вашого смартфона. Інструкції з відключення автоматичного оновлення можуть міститися в довідкових меню встановленого на Ваш смартфон програмного забезпечення. При неможливості відключення функцій автоматичного оновлення програмного забезпечення, Ви можете скористатися функцією відключення передачі даних Вашого смартфона, або ж видалити автоматично оновлювані програми. Інформацію про те, як відключити передачу даних Ви можете уточнити на сайті виробника, або в інструкції до вашого смартфону.

ПрАТ «МТС Україна» не несе відповідальності за програмне забезпечення, яке встановлюється на абонентське обладнання виробником або безпосередньо користувачем.»

Окрім цього, згідно з вимогами підпункту 2 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від - 11.04.2012 № 295, споживачі зобов'язані використовувати кінцеве обладнання, що має документ про підтвердження відповідності.

Отже, твердження позивача про те, що його кінцеве обладнання не з'єднувалось з Інтернетом, є необґрунтованим, оскільки телефон позивача пристосований до з'єднання з інтернетом. При цьому відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів, спрямованих на попередження непередбачуваної тарифікації абонентів, зокрема, розміщено відповідну інформацію на власному веб-сайті.

У відповідності до умов Договору про надання послуг мобільного зв'язку № 6386488/1.12540380 від 12.07.2013, за яким позивачу надано номер телефону , оператор (відповідач) взяв на себе обов'язок надавати Абоненту (позивачу) послуги відповідно до цього договору, Умов користування та тарифів Оператора (п. 2.2.1), а Абонент зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги. Фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була, замовлена Абонентом (п. 2.4.2).

Відтак, суд зазначає, що відповідачем належним чином виконувались умови договору про надання послуг мобільного зв'язку № 6386488/1.12540380 від 12.07.2013, за яким позивачу надано номер телефону , а також вимоги галузевого законодавства у сфері телекомунікацій. І навпаки - відмова відповідача надати позивачу отримані ним послуги, розцінювалася б як порушення умов зазначеного договору, оскільки надання таких послуг прямо передбачено укладеним між сторонами договором.

У відповідності до вимог підпункту 20 пункту 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, оператор зобов'язаний використовувати сертифіковані на відповідність вимогам нормативних документів у сфері телекомунікацій автоматизовані системи розрахунків за послуги.

Відповідач, який є оператором телекомунікацій, у своїй діяльності використовує Автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги FORIS OSS, яка згідно із Сертифікатом відповідності відповідає вимогам ДСТУ 4467-1:2005, ДСТУ ETSI EN 300 386:2007, ГСТУ 45.022-2001, ГСТУ 61-034:2013, ГОСТ 12.1.003-83, К.20, технічної специфікації (зареєстровано в Реєстрі за № UA1.153.0084553-15 з терміном дії з 20 жовтня 2015р. до 04 лютого 2018р.).

Згідно з даними, що автоматично надаються зі вказаної системи у формі Довідкової інформації про надані послуги, у періоді з 14 по 15 квітня 2016р. за номером телефону +02, що належить позивачу, зафіксовано 7 (сім) подій користування послугами «Мобільний інтернет - передача даних у роумінгу», що спростовує твердження позивача про те, що він не користувався такими послугами.

Також, згідно Акту розрахунку заборгованості за договорами з роумінг-партнерами від 22.06.2016 встановлено те, що за період «квітень 2016» сума надходжень на користь ПрАТ «МТС Україна» склала 1 477 617,37 EUR та 57 952,35 USD, а сума платежу на користь роумінг-партнерів 16 706 674,96 EUR. Згідно з позицією 162 Додатку до вказаного Акта, сума грошового зобов'язання відповідача на користь Mobіtel LLC (роумінг-партнер відповідача у Грузії, у мережі якого обслуговувався позивач), склала 7 388,56 EUR.

Зазначена сума розрахована як різниця: між: вартістю послуг, наданих абонентам ПрАТ «МТС Україна» у мережі Mobitel LLC (Invoice GEGMT- UKRUM-GSM-2016-044) та вартістю послуг, наданих абонентам Mobitel LLC у мережі ПрАТ «МТС Україна» (Invoice UKRUM-GEOMT-2016- 04-00001-INV-16-04).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання власних договірних зобов'язань, відповідач здійснив оплату зазначеної суми коштів на користь роумінг-партнера. При цьому сума грошового зобов'язання включала у себе вартість послуг, отриманих позивачем на території Грузії.

Відповідач підтвердив факт отримання позивачем послуг мобільного Інтернету на території Грузії Довідковою інформацією з Автоматизованої системи розрахунків за телекомунікаційні послуги FORIS OSS, а також повідомив про виконання власних грошових зобов'язань перед роумінг-партнером, у мережі якого обслуговувався позивач, за квітень 2016 року.

Окрім того, на виконання ухвали господарського суду м. Києва від 26.09.2016 відповідач звернувся до роумінг-партнерів на території Грузії, у мобільній мережі яких обслуговувався позивач, для підтвердження факту надання йому послуг зв'язку.

Згідно з отриманими відповідями, позивач, використовуючи номер +02, дійсно отримував послуги передачі даних (мобільний Інтернет) на території Грузії з 00:00:01 14.04.2016 по 23:59:59 15.04.2016 у мобільних мережах операторів «Мобител ООО» та «Magticom Ltd, Georgia».

Зокрема, листом від 12.10.2016 оператор «Мобител ООО» повідомив про те, що обсяг спожитого мобільного інтернет-трафіку абонентом, що використовував номер телефону +02, за вищевказаний період склав 7842,897 Кілобайт.

Оператор «Magticom Ltd Georgia» у листі від 20.10.2016 вказує на те, що в його мережі за той самий період обсяг спожитого інтернет-трафіку абонентом, що використовував номер телефону +02, склав 69694,982 Кілобайт.

Отже, загальний обсяг інтернет-трафіку, спожитого кінцевим обладнанням позивача у період з 00:00:01 14.04.2016 по 23:59:59 15.04.2016 на території Грузії, згідно даних роумінг-партнерів відповідача «Мобител ООО» та «Magticom Ltd Georgia», склав 77537,879 Кілобайт (7842,897+69694,982).

При цьому, згідно даних з Довідкової інформації про надані послуги абоненту «Асоціація «Виробників інноваційних ліків» (номер телефону +02) (долучена до матеріалів справи), у той самий період у часі Автоматизованою системою розрахунків за телекомунікаційні послуги відповідача зафіксовано 7 (сім) інтернет-сесій за вказаним номером в наступних обсягах:

1) 1,18 Мб; 2) 6,01 Мб; 3) 323 Кб; 4) 119 Кб; 5) 31 Кб; 6) 7 Кб; 7) 68,06 Мб.

Беручи до уваги те, що 1Мб = 1024Кб, то загальний обсяг спожитого позивачем трафіку, зафіксованого в Автоматизованій системі відповідача, складає:

(1,18*1024)+(6,01*1024)+323+119+31 +7+(68,06* 1024) = 77536 Кілобайт.

Таким чином, обсяги переданих даних при використанні послуги мобільного інтернету позивачем на території Грузії, зафіксовані Автоматизованою системою розрахунків за телекомунікаційні послуги відповідача, співпадають із тими обсягами, що зафіксовані відповідними системами розрахунків роумінг-партнерів відповідача.

Отже, наданими доказами, а саме копією Довідкової інформації про надані послуги абоненту «Асоціація «Виробників інноваційних ліків» (номер телефону +02), листом «Мобител ООО» від 12.10.2016, листом «Magticom Ltd Georgia» від 20.10.2016 підтверджуються факти користування позивачем послугами мобільного інтернету на території Грузії.

Отже, судом не встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договір укладений між сторонами має ознаки договору про надання послуг, а відтак до даних правовідносин мають застосуватися положення, що регулюють даний вид договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору про надання послуг, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 901 - 907 ЦК України.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, факт надання відповідачем позивачу послуг в зазначеному розмірі належним чином відповідачем доведений, а також доведено обов'язок позивача оплатити відповідачу винагороду за отримані послуги, що дає суду підстави відмовити в задоволенні позову, оскільки твердження позивача про неотримання послуг, за які відповідач нарахував йому до сплати суму в розмірі 9 176,46 грн. спростовуються наявними матеріалами справи. Позивач не довів порушень умов договору з боку відповідача.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову АСОЦІАЦІЇ "ВИРОБНИКІВ ІННОВАЦІЙНИХ ЛІКІВ" - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Головуючий суддя Головатюк Л.Д.

Суддя Андреїшина І.О.

Суддя Головіна К.І.

Дата підписання повного тексту рішення - 08.12.2016