КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа№ 910/29445/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Сухового В.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Головненко Н.В.;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/29445/15 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс-Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3

про стягнення 31 073,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 по справі №910/29445/15, повний текст якого складено 02.09.2016, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс-Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення 31 073,52 грн. - задоволено частково, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (, адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс - Україна" (, 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17) 23008 (двадцять три тисячі вісім) грн. 22 коп. - вартості матеріального збитку, 2591 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто одну) грн. 55 коп. - вартості проведення судової експертизи, 901 (дев'ятсот одну) грн. 86 коп. - судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що позивач набув право вимоги щодо стягнення збитків з відповідача, завданих майну позивача внаслідок ДТП, у вигляді виплати страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з урахуванням проведеної судової експертизи.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2016, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що відповідно до п. 14.1, 14.3 укладеного між сторонами Договору добровільного комплексного автострахування № 06/0675449/9072/14 від 29.08.2014, вартість відновлювального ремонту розраховується за варіантом1: згідно з рахунками станції технічного обслуговування (СТО), що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, на яку страхувальника направив страховик. Відповідно до п. 28.2.14 вказаного договору, страхувальник зобов'язаний після отримання від страховика «Скерування та СТО» передати пошкоджений застрахований ТЗ для проведення ремонту на СТО за направленням страховика, якщо у п. п. 14.1 Договору зазначено «Так». В свою чергу, відповідачем було видано позивачу скерування на ремонт до станції технічного обслуговування - ТОВ «Арт-драйв», якою складено рахунок на оплату № 1669 від 05.11.2015 на суму 14 360,40 грн. В свою чергу, позивачем було самостійно проведено огляд пошкоджень застрахованого автомобіля SKODA SUPERB , д.н.з. НОМЕР_2, на офіційній станції технічного обслуговування SKODA, тобто позивачем порушено умови п. 14.1, 14.3, 28.2.14 Договору, що є підставами для відмови у задоволенні позову. Крім того, апелянт наголошував на тому, що згідно пункту 40.2.2.Догвору, відшкодуванню не підлягає збиток, завданий втратою товарної вартості автомобіля, природній знос, проте,у висновку судової товарознавчої експертизи від 22.06.2016 № 1792 до вартості матеріального збитку було включено 3 073,92 грн. втрати товарної вартості. При цьому, апелянт вказував на те, що заявлена позивачем до стягнення сума страхового відшкодування не відповідає умовам її нарахування, передбаченим п. п. 7.1, 39.17 Договору, а також не враховано наявність безумовної франшизи згідно з п.п. 12.2 п. 12 Договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи №910/29445/15 між суддями, справу розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/29445/15 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 02.11.2016.

Розпорядженням начальника відділу Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у зв'язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №910/29445/15.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.11.2016 для розгляду справи №910/29445/15 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Корсакова Г.В., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 прийнято справу №910/29445/15 до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Суховий В.Г. для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 02.11.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 розгляд справи №910/29445/15 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 відкладено на 16.11.2016.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016, у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №910/29445/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.11.2016 для розгляду справи №910/29445/15 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Суховий В.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 прийнято справу №910/29445/15 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Суховий В.Г., Гаврилюк О.М., розгляд апеляційної скарги вирішено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 16.11.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 розгляд справи відкладено на 29.11.2016.

В судовому засіданні 29.11.2016 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Позивач в судове засідання 29.11.2016 представників не направив, причин неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження (поштове повідомлення 390 про вручення ухвали від 03.10.2016 про прийняття апеляційної скарги до провадження; поштове повідомлення 586 про вручення ухвали від 02.11.2016; поштове повідомлення 080 про вручення ухвали від 16.11.2016). Через канцелярію суду заяв та клопотань не подавав.

Третя особа - ОСОБА_3- в судове засідання представників не направив, причин неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження шляхом направлення на його адресу ухвал.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності представників позивача та третьої особи, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Позивач на підставі укладеного з третьою особою Договору оренди від 24.05.2013, орендує транспортний засіб SKODA SUPERB , д.н.з. НОМЕР_2, належний третій особі на праві власності,і переданий позивачу по акту прийому - передачі від 25.05.2013.

29.08.2014 між страховиком - ПАТ «СК «Провідна», з однієї сторони, та страхувальником - ТОВ «Фідленс-Україна», з іншої сторони, укладено Договір добровільного комплексного автострахування № 06/0675449/9072/14 від 29.08.201 (далі - Договір), який підписано представниками сторін та посвідчено печатками обох сторін, за умовами якого сторонами узгоджено :

- застрахований транспортний засіб: автомобіль SKODA SUPERB , д.н.з. НОМЕР_2, за страховим ризиком - Повне КАСКО (п. 3, п. 7);

- загальна страхова сума 229 000,00 грн. (п.10);

- безумовна франшиза (% від страхової суми): у разі невиконання страхувальником умов Договору, визначених п. 14.1 Договору (якщо у ньому зазначено «так») та п. 14.3 та п. 28.2.14 - 75%;

- вартість відновлювального ремонту розраховується за варіантом 1 (у клітинці міститься відповідь «так»), а саме: за рахунками СТО, що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, на яку страхувальника направив страховик. Для ТЗ, що на момент настання страхового випадку знаходилось на гарантійному обслуговуванні виробника - на СТО офіційного дилера марки застрахованого ТЗ (п. 14.1);

- відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу , у разі обрання страхувальником варіанту 1 відповідно до пункту 14.1 Договору, здійснюється виключно на СТО на яку страхувальника направив страховик (п. 14.3);

- страхувальник зобов'язаний за частиною 3 «КАСКО» після отримання від страховика Скеруванян на ремонт на СТО, передати пошкоджений застрахований транспортний засіб для проведення ремонту на СТО за направленням страховика, якщо у п. 14.1 договору зазначено «так».

- страховим випадком за цим договором є подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті яких завдано прямі збитки майновим інтересам страхувальника., пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням застрахованим транспортним засобом, і у зв'язку з якою виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування (п. 36.1);

Пунктом 39 Договору визначено, що:

- за договором страховик відшкодовує розмір прямого реального (матеріального) збитку, завданого страхувальнику у зв'язку з настанням страхового випадку (п.п. 39.1.1);

- вартість витрат на відновлювальний ремонт визначається відповідно до варіанту, обраного страхувальником у п. 14.1 Договору на підставі: варіат1: рахунків, нарядів - замовлень, та інших документів що підтверджують вартість відновлювального ремонту на СТО, на яку страхувальника направив страховик. При цьому, для ТЗ , що на момент страхового випадку знаходились на гарантійному обслуговуванні виробника - на сто офіційного дилера марки застрахованого тз (п. 39.3.1.1.).

Згідно пункту 40.2.2.Догвору, відшкодуванню не підлягає збиток, завданий втратою товарної вартості автомобіля.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно із ст.16 Закону України "Про страхування" (далі-Закон), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст. 354 ГК України, ст.ст.979, 988 ЦК України.

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст. 193 ГК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

16.07.2015 о 19 год. 30 хв. в м. Умань по вул. Шевченка, 39 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб "Шкода", д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а саме деформовано передній бампер та пошкоджено передню ліву фару, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду виданою ІДПС ВДАІ м. Умань.

23.07.2015 за участю представника відповідача відбувся огляд транспортного засобу, в результаті чого складено та підписано Акт огляду транспортного засобу №81831.

На підставі вказаного Акту, позивачу відповідачем надано скерування на ремонт № від 27.07.2015 на СТО ТОВ "АРТ-Драйв".

ТОВ "АРТ-Драйв" надав позивачу рахунок на оплату № від 31.07.2015 у розмірі 13 040,00 грн.

Як вказував позивач у позові, оскільки в рахунку на оплату № від 31.07.2015 не було зазначено про заміну передньої лівої фари, у зв'язку з чим позивач провів огляд транспортного засобу "Шкода", д.н.з. НОМЕР_2 на офіційні станції техобслуговування "Шкода". Про місце та час огляду транспортного засобу, позивач повідомив відповідача листом № 15 від 07.09.2015р., який доданий до матеріалів справи.

Позивачу ТОВ «Автоцентр Київ» надано рахунок-фактуру № від 14.09.2015 на суму 31 073,52 грн., у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути вказану суму з відповідача.

Суд апеляційної інстанції враховує і те, що ТОВ «Автоцентр Київ» надано позивачу рахунок-фактуру № від 14.09.2015 на суму 31 073,52 грн. Проте, вказаний рахунок - фактура № від 14.09.2015 не направлявся саме відповідачу, як страховику за Договором, і вказаний рахунок не містить відомостей, що переданий автомобіль знаходиться на гарантійному обслуговуванні виробника.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, що застрахований транспортний засіб SKODA SUPERB , д.н.з. НОМЕР_2, знаходився на гарантійному обслуговуванні виробника, не міститься таких відомостей ні в укладеному між сторонами Договорі, ні Договорі оренди, і жодних гарантійних документів на автомобіль у акті приймання - передачі до Договору оренди - не зазначено.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до п. 14.1 укладеного між сторонами Договору добровільного комплексного автострахування № 06/0675449/9072/14 від 29.08.2014, вартість відновлювального ремонту розраховується за варіантом1: згідно з рахунками станції технічного обслуговування (СТО), що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, на яку страхувальника направив страховик, а пунктом 14.3 сторони узгодили, що відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, у разі обрання страхувальником варіанту 1 відповідно до пункту 14.1 Договору, здійснюється виключно на СТО на яку страхувальника направив страховик.

Так, відповідачем було надано позивачу скерування на ремонт № від 27.07.2015 на СТО ТОВ "АРТ-Драйв", яким було сформовано рахунок на оплату № від 31.07.2015, який оплачено відповідачем на суму 11 201,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0048532 від 25.11.2015.

При цьому, матеріали справи дійсно не містять доказів здійснення відновлювального ремонту на вказану суму, проте, вказана обставина свідчить про виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором в частині перерахування коштів на СТО, на якому позивачу надано було вказівку здійснити ремонт згідно з п. 14.3 Договору. При цьому, позивач не був позбавлений права заявити відповідачу незгоду з вказаною сумою, або з встановленими СТО ТОВ "АРТ-Драйв" пошкодженням, або виконати відповідний ремонт і на даний час.

В свою чергу, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 22.06.2016 № 1792, проведеної на виконання ухвали суду першої інстанції про призначення судової експертизи, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу "Шкода", д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок ДТП 16.07.2015 становить 23 008,22 грн., із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу, який становить: Ез=0, і до вартості матеріального збитку було включено зокрема 3 073,92 грн. втрати товарної вартості, які у будь-якому випадку відшкодуванню не підлягають згідно з п.40.2.2.Догвору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлена судовим експертом сума матеріального збитку, завданого транспортному засобу "Шкода", д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок ДТП 16.07.2015, в розмірі 23 008,22 грн. - вирахувана експертом з застосуванням спеціальних знань, проте, у будь-якому випадку наявність у відповідача обов'язку з сплати суми страхового відшкодування визначається умовами укладеного Договору, а не висновком експерта, і встановлення обставин наявності або відсутності у страховика зобов'язання з виплати грошового відшкодування на користь страхувальника, і відповідно, визначення його розміру з урахуванням умов Договору - і є предметом судового дослідження під час розгляду справи в контексті спірних правовідносин сторін.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем всупереч п. 14.1, 14.3, 28.2.14 Договору було самостійно проведено огляд пошкоджень застрахованого автомобіля SKODA SUPERB , д.н.з. НОМЕР_2, на офіційній станції технічного обслуговування SKODA, проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, що застрахований транспортний засіб SKODA SUPERB , д.н.з. НОМЕР_2, знаходився на гарантійному обслуговуванні виробника, не міститься таких відомостей ні в укладеному між сторонами Договорі, ні Договорі оренди, і жодних гарантійних документів на автомобіль у акті приймання - передачі до Договору оренди - не зазначено. Також, відповідно до п. 14.1 укладеного між сторонами Договору добровільного комплексного автострахування № 06/0675449/9072/14 від 29.08.2014, вартість відновлювального ремонту розраховується за варіантом1: згідно з рахунками станції технічного обслуговування (СТО), що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, на яку страхувальника направив страховик, а пунктом 14.3 сторони узгодили, що відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, у разі обрання страхувальником варіанту 1 відповідно до пункту 14.1 Договору, здійснюється виключно на СТО на яку страхувальника направив страховик. Таким чином, оскільки позивачем порушено умови п. 14.1, 14.3, 28.2.14 Договору, а тому, суд апеляційної інстанції за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшов в висновку, що у відповідача станом на момент вирішення спору відсутній обов'язок з відшкодування матеріального збитку у заявленому позивачем розмірі, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, судом першої інстанції помилково визнано доведеними обставини, що мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають матеріалам справи, що згідно з п. 1-3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування з прийняттям нового рішення по справі, з відповідним перерозподілом судових витрат.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, найшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим на підставі п. 1-3 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/29445/15 - підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, з покладенням на позивача витрат по сплаті судового збору та витрат за проведення судової експертизи згідно з приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги з приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/29445/15- задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 у справі №910/29445/15 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідленс - Україна" (, 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (, адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25) 1 515 (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять) грн.. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи 910/29445/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді В.Г. Суховий

О.М. Гаврилюк