ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року Справа № 910/6798/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про винесення додаткового рішення у справі Приватного підприємства "Бонвояж" № 910/6798/16
Господарського судуміста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПриватного підприємства "Бонвояж"
простягнення заборгованості
у судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача повідомлений, але не з'явився;
- відповідача Шилова К.В.;
12.04.2016 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства "Бонвояж" про стягнення пені у розмірі 143 995, 98 грн., 3% річних у розмірі 21 837, 29 грн. та інфляційних втрат у розмірі 261 267, 02 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 у справі № 910/6798/16 (суддя Пукшин Л.Г.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 (колегія суддів у складі: Тищенко О.В. - головуючий суддя, судді Гончаров С.А., Іоннікова І.А.), у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 у справі № 910/6798/16 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 у справі № 910/6798/16 залишено без змін.

Приватне підприємство "Бонвояж" звернулося до Вищого господарського суду України із заявою, в якій просить прийняти додаткове рішення, яким стягнути з позивача витрати на оплату послуг адвоката у суді касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що заява Приватного підприємства "Бонвояж" підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 88 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 49 ГПК України передбачено, зокрема, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (з змінами і доповненнями) витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Пунктом 6.5 вищезазначеної постанови пленуму роз'яснено, що вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді касаційної інстанції відповідачем до відзиву на касаційну скаргу та до заяви про винесення додаткового рішення надано договір про надання юридичних послуг № 5 від 12.10.2016, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3372/10 від 19.07.2007, ордер серії КС № 158755 від 12.10.2016, акт витраченого часу на надання послуг та їх вартість від 25.10.2016, акт виконаних робіт від 25.10.2016, копія банківської виписки від 12.10.2016.

Із акту витраченого часу на надання послуг та їх вартість від 25.10.2016 вбачається, що адвокатом відповідачу надані наступні послуги: - вивчення касаційної скарги, витрачено 5 годин, вартість даної послуги складає 1750 грн.; - підготовка матеріалів та законодавчої бази для відзиву, витрачено 2,5 години, вартість даної послуги складає 875 грн.; - підготовка відзиву на касаційну скаргу, витрачено 7 годин, вартість даної послуги складає 2450 грн.; - відправка відзиву скаржнику та суду поштою, витрачено 2,5 години, вартість даної послуги складає 1750 грн.; - участь у судовому засіданні 19 жовтня 2016 року, витрачено 3 години, вартість даної послуги складає 1050 грн.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи складність справи та обсяг проведеної адвокатом роботи, суд касаційної інстанції вважає, що понесені відповідачем витрати з оплати послуг адвоката, які він просить стягнути з позивача, є неспіврозмірними та достатньо завищеними, а тому колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне визначити розмір витрат на послуги адвоката, який підлягає відшкодуванню позивачем у сумі 3 500,00 грн.

До того ж, колегія суддів суду касаційної інстанції звертає увагу на те, що до відзиву на касаційну скаргу, в якому міститься прохання про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, додано копію банківської виписки від 12.10.2016 про оплату послуг адвоката у сумі 7000,00 грн., в той час як акт витраченого часу на надання послуг та їх вартість від 25.10.2016 (доданий до заяви про винесення додаткового рішення) на зазначену суму складений 25.10.2016, при цьому в розрахунок наданих адвокатських послуг включено кількість витраченого часу на участь в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 49, 88 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Приватного підприємства "Бонвояж" про винесення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Приватного підприємства "Бонвояж" (04107, м. Київ, вул. Баггоутівська, 17-21, ) 3 500,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної додаткової постанови.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ