УХВАЛА

05.12.2016Справа № 910/7210/15-г

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кантерінвест»

про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду міста

Києва від 28.10.2015 р. у справі № 910/7210/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна група ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кантеринінвест"

про стягнення 54 574,07 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від стягувача: не з'явився;

від боржника (заявника): Кузьмич Я.В. - за довіреністю № 19/07-2016-2 від 19.07.2016 р.

ОСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.06.2015р. у справі № 910/7210/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015р., позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кантерінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна група ЛТД" заборгованість у розмірі 49 061,65 грн., пеню - 5 512,38 грн. та 1 827,00 грн. судового збору.

28.10.2015 р. господарським судом міста Києва в порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України було видано наказ про примусове виконання вищевказаного рішення.

22.11.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кантерінвест» надійшла заява про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. у справі № 910/7210/15-г.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.11.2016 р. розгляд вищевказаної заяви було призначено на 05.12.2016 р.

Представник заявника (боржника) в судовому засіданні 05.12.2016 р. підтримав викладені в заяві вимоги.

Представник стягувача в судове засідання 05.12.2016р. не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в силу приписів частини 2 статті 117 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача не є перешкодою для розгляду заяви, суд вважає за необхідне розглянути дану заяву на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши в судовому засіданні 05.12.2016 р. заяву ТОВ «Кантерінвест» про визнання наказу господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. у справі № 910/7210/15-г таким, що не підлягає виконанню, суд вирішив задовольнити її виходячи з наступного.

Як зазначалось судом вище, 28.10.2015 р. на виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.06.2015 р. у справі № 910/7210/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 р., господарський судом міста Києва було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кантерінвест" (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 34, код 35851760) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна група ЛТД" (03049, м. Київ, вул. Туполева, 4/8, код 35525190) заборгованість у розмірі 49 061,65 грн. (сорок дев'ять тисяч шістдесят одна гривня 65 коп.), пеню - 5 512,38 грн. (п'ять тисяч п'ятсот дванадцять гривень 38 коп.) та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

Частинами 2 та 3 статті 117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у разі якщо наказ виданий помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, визнає його таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Тобто, частина четверта статті 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно з частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Зарахування зустрічних однорідних вимог являє собою спосіб припинення зобов'язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов'язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо. Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). При цьому, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є дійсним в силу презумпції правомірності правочину, оскільки за своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог є одностороннім правочином, який оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі та в порядку визначеному законодавством звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Наслідком здійснення одностороннього правочину є припинення як обов'язку заявника перед адресатом, так і обов'язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Відповідно до заяви ТОВ «Кантерінвест» №1 від 14.09.2016р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, ТОВ «Інноваційна група ЛТД» має перед заявником непогашене грошове зобов'язання в сумі 201 980,20 грн., яке виникло на підставі рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/16385/15 від 01.10.2014 р., а ТОВ «Кантерінвест» має перед ТОВ «Інноваційна група ЛТД» непогашені грошові зобов'язання на загальну суму 190 683,33 грн., що виникли на підставі рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/28737/14 від 16.02.2015 р., за яким стягнуто 72 641,67 грн., рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/7210/15-г від 10.06.2015 р., за яким стягнуто 56 401,03 грн. та рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/7211/15-г від 15.06.2015 р., за яким стягнуто 55 452,71 грн.

При застосуванні правової конструкції зарахування зустрічних однорідних вимог при наявності кількох вимог з однієї та другої сторони заявник правомірно визначив на свій розсуд та повідомив у заяві позивача про зобов'язання, які припиняються цим правочином, а позивач, в свою чергу, не оспорив чинності здійсненого заявником правочину.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявник здійснив у спосіб, передбачений законодавством, волевиявлення з припинення свого зобов'язання перед стягувачем, що спричинило також припинення визначених у заяві про зарахування зобов'язань стягувача перед заявником.

Здійснене зарахування відповідає умовам зустрічності та однорідності, настання строку виконання вимоги.

При цьому, чинне законодавство не містить обмежень для зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, стосовно будь-яких стадій судового процесу.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Моргуненко проти України" від 06.09.2007 наголошено, що виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Отже зарахування зустрічних однорідних вимог може бути здійснено як під час розгляду спору по суті, так і під час здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що наразі обов'язок ТОВ «Кантерінвест» перед ТОВ «Інноваційна група ЛТД» відсутній повністю, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати наказ господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. у справі № 910/7210/15-г таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кантерінвест» про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р.у справі № 910/7210/15-г задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. у справі № 910/7210/15-г.

Суддя М.Є. Літвінова

СУДДЯ УХВАЛИВ:

на о год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-В, зал № .

Суддя