ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року Справа № 904/7536/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №10/35 від 30.08.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 директор, паспорт серії АМ №517152 від 30.11.2001р.,;

від третьої особи: ОСОБА_3 представник, довіреність №18/25/16 від 31.10.2016 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Центральної районної у місті Дніпрі ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року у справі № 904/7536/16

за позовом Управління житлово-комунального господарства Центральної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 офіс Держаудитслужби, м. Дніпро

про стягнення 7 123,10 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року у справі № 904/7536/16 (суддя Петренко Н.Е.) в задоволені позову відмовлено. Витрати по справі покладено на позивача.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором №61 від 12.11.2012 року.

Виявлені внутрішньою ревізією порушення, про які зазначає позивач, не впливають на умови договору сторін та не можуть їх змінювати. Акт ревізії фіксує лише порушення фінансової дисципліни учасника господарських правовідносин і не є підставою для задоволення позову про стягнення збитків.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі викладає обставини справи, зазначає на порушення судом норм процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення, задовольнити позов.

Відповідач у запереченні на апеляційну скаргу виклав свою правову позицію щодо доводів скаржника. Вважає рішення суду першої інстанціії мотивованим та обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 року було задоволено клопотанням третьої особи про процесуальне правонаступництво Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на ОСОБА_4 офіс Держаудитслужби.

ОСОБА_4 офіс Держаудитслужби вважає висновки викладені в апеляційній скарзі обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що звернувшись до суду, позивач просив стягнути з відповідача збитки, які спричинені в результаті завищення відповідачем вартості робіт за договором № 61 про закупівлю послуг за державні кошти від 12.11.2012року та які підтверджуються актом ревізії Державної фінансової інспекції від 14.04.2015 року № 840-21/010.

Судом першої інстанції було встановлено, що дійсно такий договір було укладено між позивачем і відповідачем.

Відповідно до умов п. 1.1 договору від 12.11.2012 року №61 відповідач зобов'язався у 2012 році виконати послуги з санітарного оброблення та аналогічні послуги, а позивач - прийняти та оплатити такі послуги.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідач виконав, а позивач прийняв та оплатив роботи, що підтверджується належним чином оформленим двостороннім актом приймання наданих послуг № 181 за грудень 2012 року на суму 59 496,48 грн.

Оплата виконаних робіт за цим актом проведена, що підтвердили сторони.

Відсутність заперечень щодо якості робіт позивач підтвердив своїми діями по оплаті.

Відповідно до зазначеної позивачем підстави позову ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

У даній справі порушення відповідачем умов договору не доведено.

Акту планової ревізії фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради за період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року, проведеної Дніпропетровською об'єднаною державною фінансовою інспекцією у січні - березні 2015 року, та за результатами зустрічної звірки ТОВ "Магістраль" суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно зазначив, що встановлення перевіркою завищення з боку відповідача вартості виконаних робіт на суму 307451,25 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків), нанесених бюджету Кіровського району м. Дніпропетровська, не є доказом спричинення збитків позивачу.

Згідно з листом Державної фінансової інспекції від 20.07.2015 року № 04-06-045-15/6159 відповідач при виконанні умов договору № 61 від 12.11.2012 року застосовував завищені норми машино-годин на загальну суму 7 123,10 грн. в порушення вимог п. 3.2.7 Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 року № 174.

В результаті завищення відповідачем вартості виконаних робіт за вищезазначеним Договором № 61 від 12.11.2012 року бюджету Кіровського району нанесено матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 7123,10 грн.

Згідно із п. 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550, акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Відповідно до п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, в тому числі, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" передбачено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Виявлені внутрішньою ревізією порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 року у справі № 5006/18/13/2012.

Таким чином, акт ревізії лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може обмежувати права та обов'язки сторін з приводу виконання зобов'язань за договором і змінювати їх умови, в тому числі щодо ціни договору; не є належним доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором; не доводить протиправності поведінки відповідача (не виконання чи неналежне виконання ним своїх обов'язків за договором), що, у сукупності з встановленими вище обставинами справи, не може слугувати правовою підставою для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року у справі № 904/9429/15 та у постанові Вищого господарського суду від 20.04.2016 року у справі № 904/9429/15.

При розгляді апеляційної скарги апелянт не довів суду апеляційної інстанції, в чому полягають порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи обгрунтованість висновків оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року у справі № 904/7536/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 09.12.2016 року.