ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 грудня 2016 р. Справа № 902/933/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

до: Комунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", (21100, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 13)

про стягнення 938,79 грн

за участю секретаря судового засідання Гнатовська Л. С.

представники сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: ОСОБА_1 - довіреність № Юр2563 від 19.09.2016р.

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 938,79 грн заборгованості за договором купівлі - продажу природного газу №1159/15-РО-1 від 09.12.2014р. з яких 693,70 грн - пені, 207,73 грн - інфляційних втрат, 37, 36 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 02.11.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/933/16 та призначено її до розгляду на 17.11.2016р.

Ухвалою суду від 17.11.2016р., в зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та неподання сторонами витребуваних доказів, розгляд справи відкладено до 08.12.2016 р.

Ухвалою суду від 22.11.2016р. справу перепризначено до розгляду в судовому засіданні на 13.12.2016р., у зв'язку з перебуванням судді Колбасова Ф.Ф. у відрядженні станом на 08.12.2016р.

В судове засідання 13.12.2016р. представник позивача не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Хоча про дату, час та місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином - ухвалою від 22.11.2016р., яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією і факт отримання якої підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за №393.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, разом з тим, відповідачем 13.12.2016р. подано до суду клопотання, яким останній просить суд зменшити розмір пені на 50% від суми, що підлягає до стягнення.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

09.12.2014р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (по договору - продавець) та Комунальним підприємством "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (по договору - покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1159/15-РО-1, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ, на умовах цього договору.

В розділах 2 та 5 сторони погодили кількість, якість та ціну газу.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року включно, а у частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Додатковими угодами № 1-10 до договору сторони вносили зміни до договору купівлі-продажу природного газу №1159/15-РО-1 від 09.12.2014р. щодо ціни газу, порядку та умов передачі газу, а також до п.п. 6.3. та 10.3 договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу протягом січня-грудня 2015р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 15133,64 грн, що стверджується обопільно підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р., від 30.04.2015р., від 31.05.2015р., від 30.06.2015р., від 31.07.2015р., від 31.08.2015р., від 30.09.2015р., від 31.10.2015р., від 30.11.2015р., від 31.12.2015р.

В порушення умов договору купівлі-продажу природного газу №1159/15-РО-1 від 09.12.2014р. відповідачем зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу виконувалось несвоєчасно з порушенням умов п. 1.1 та п. 6.1. договору. Станом на 28.03.2016р. відповідачем основний борг за спожитий природний газ сплачено у повному обсязі, що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо.

З огляду на те, що відповідач невчасно здійснював розрахунки за отриманий природний газ за договором купівлі-продажу природного газу №1159/15-РО-1 від 09.12.2014р., позивачем пред'явлено до стягнення з відповідача 693,70 грн пені, 207,73 грн інфляційних втрат, 37, 36 грн 3% річних окремо по кожному із актів приймання-передачі природного газу з урахуванням здійснених проплат .

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як випливає з договору №1159/15-РО-1 від 09.12.2014р., між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказувалось судом вище, за умовами пункту 6.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця (включно), наступного за місяцем поставки газу .

Тобто, починаючи з 14 числа місяця, наступного за розрахунковим відповідач вважається тами що прострочив сплату за отриманий природний газ на умовах договору та є боржником, що прострочив.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3. договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не здійснив вчасно оплату за поставлений природний газ, то він відповідно до чинного законодавства є боржником, що прострочив, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіркою правильності періодів нарахування та розрахунку пені та 3% річних, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 693,70 грн пені та 37,36 грн 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

При перевірці правильності нарахування позивачем інфляційних втрат, згідно визначених в розрахунку періодів, судом встановлено, що позивачем не вірно здійснено розрахунок, а саме: позивачем при обрахуванні інфляційних втрат застосовувалися в обрахунку індекси інфляції не за період прострочення заборгованості, а за наступні місяці.

Згідно листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., а також Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості.

При здійсненні судом перерахунку інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів програми "ЛІГА.ЗАКОН" згідно визначених позивачем періодів, загальна сума інфляційних втрат складає 469,22 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення меншу суму, а саме: 207,73 грн інфляційних втрат, позов в частині стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в межах заявленої позивачем у позовній заяві суми.

Водночас, відповідач у клопотанні від 12.12.2016р., просить суд, зважаючи на скрутний матеріальний стан підприємства та ступінь виконання ним свого зобов'язання зменшити розмір заявленої позивачем пені на 50% від суми, що підлягає до стягнення.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зазначена стаття кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 рудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З урахуванням інтересів сторін за вказаними правовідносинами, судом не приймаються до уваги зазначені відповідачем обставини як такі, які б слугували підставою для зменшення розміру пені, крім того відповідач не вказав виняткових підстав для зменшення заявленої до стягнення позивачем пені, а заявлена позивачем до стягнення пеня не є надмірно великою.

Враховуючи адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за допущене прострочення грошового зобов'язання, суд вважає, що вищенаведені обставини не дають підстави для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище процесуальним нормам та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

З урахуванням викладеного вище, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

13.12.2016р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 4-5, 32, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", (21100, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 13) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) 693,70 грн пені, 207,73 грн інфляційних втрат, 37, 36 грн 3% річних та 1378 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 19 грудня 2016 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)