ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.12.2016 Справа № 904/8182/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енігма Лтд", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпро

про стягнення 343 271, 44 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: не з`явився.

від відповідача ОСОБА_1- адвокат за ордером серія КР № 005908 від 01.01.2015 року за договором від 01.01.2015 року з адвокатом (захисником) про надання правової допомоги.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ "Енігма Лтд" звернулося з позовом про стягнення з ТОВ "РУШ" суми 343271,44 грн. заборгованості, що складається з 99697,80 грн. - заборгованості з орендної плати, 45946,84 грн. пені та 197356,00 грн. вартості відновлювального ремонту.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2015р. у справі №904/8182/15 (суддя Рудовська І.А.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енігма Лтд" 99697,80 грн. - заборгованості з орендної плати, 45946,84 грн. - пені, 197356,00 грн. - вартості відновлювального ремонту приміщення, 5145,00 грн. - судового збору. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Енігма Лтд" надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1720,42 грн., перерахований згідно квитанції №76079025 від 31.08.2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №904/8182/15.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 року рішення суду першої інстанції частково скасовано та прийнято нове рішення, а саме: позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 99 697, 80 грн. - основного боргу; 8 243,73 грн. пені; в решті позовних вимог було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2016 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року скасовано в частині позовних вимог, які стосуються стягнення вартості відновлювального ремонту у розмірі 197 356, 80 грн., з направленням в цій частині справи на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншому складі суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2016 року призначено суддю Панну С.П.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №01-09/Е323/2013 від 01.09.2013р. та Додаткової угоди №1 від 01.09.2013р.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується (пояснення від 08.12.2016 року за № б/н) посилаючись на те, що значно завищені розраховані на замовлення позивача витрати матеріалів: шпаклівки (2811,6 кг), фарби емульсійної (329,75 кг), антисептичної суміші (195,25 кг), грунтівки (307,9483 кг), світильників (15 шт), паперу шліфувального (12,8084 кв.м), розеток електричних (30 шт), кабелю електричного ВВГ3х2,5 (50м), кабелю електричного ВВГ3х1,5 (50м), цегли керамічної (1000 шт), вимикачів електричних (6шт) та обємів робіт: монтаж світильників для люмінесцентних ламп (100 шт), демонтаж кондиціонерів (10 шт), установлення кондиціонерів (10 шт), прокладення кабелю перерізом до 6 мм .кв. в коробах (100 м), роботи з поліпшення покриття стін (100 кв.м) та інші, що свідчить про обсяги ремонтних робіт, які не відповідають обсягам та характеру робіт при відновлювальному ремонту. Завищення обсягу робіт напряму впливає на визначену у локальних кошторисах їх вартість.

Наданий позивачем оптичний компакт-диск (CD) не може бути прийнятий до уваги, оскільки неможливо достовірно визначити дату проведення цих фотознімків. На судовому засіданні були виявлені різні дати файлів фотознімків на цьому диску, що наводить сумнів в здійсненні фотозйомки одразу після звільнення відповідачем приміщення. Цей компакт-диск не був предявлений під час розгляду справи у 2015 році і зявився після спливу майже 2-х років з дня звільнення відповідачем приміщення. Такий доказ не може прийматися як належний доказ у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енігма Лтд" (наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" (наймач) був укладений Договір найму (оренди) майна №01-09/Е323/2013 від 01.09.2013р. за умовами якого (п. 1.1.) наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне володіння і користування на умовах піднайму (суборенди) частину підвальних приміщень площею 278 квадратних метрів у нежитловому будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал/Житньоторзька, 16/4, літ. А, А'.

З акту приймання-передачі нежитлового приміщення до Договору найму (оренди) майна №01-09/Е323/2013 від 01.09.2013р. вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування частину підвальних приміщень площею 278 квадратних метрів у нежитловому будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Вал/Житньоторзька, 16/4, літ. А, А' 9. Стан приміщення, що передається в оренду є задовільним та влаштовує Наймача (а.с. 14 т. 1).

За умовами п. 8.1. Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 серпня 2014 року включно.

У зв'язку зі спливом строку дії договору оренди, відповідач звільнив орендовані приміщення та передав позивачеві ключі від вхідної двері та інших приміщень, що підтверджується розпискою представників сторін від 01.09.2014р. (а.с. 68 т. 1).

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здіснення господарської діяльності.

Частина 3 статті 283 Господарського кодексу України визначає, що об'єктом оренди можуть бути, зокрема: нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Частина 3 статті 285 Господарського кодексу України визначає, що орендар зобовязаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати оренду плату.

Стаття 526 Цивільного кодексу України також визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків у сумі 197 356,00 грн. у вигляді вартості відновлювального ремонту.

У позовних вимогах відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до частин 1, 3 статті 773 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено (частина 2 статті 291 Господарського кодексу України).

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина 1 статті 785 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5.2.7. Договору найму (оренди) майна №0-1-09/Е323/2013 від 01.09.2013р., у разі припинення або розірвання Договору наймач зобов'язується повернути наймодавцю приміщення в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в найм, з врахуванням нормального фізичного зносу та повністю відшкодувати наймодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної часткової) приміщень з вини наймача.

Частинами 1, 2 статті 779 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Водночас, обов'язковою передумовою задоволення позовних вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, елементами якого є: наявність збитків; причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням збитків позивачеві; протиправність поведінки відповідача як заподіювача збитків; вина відповідача. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Як свідчать матеріали справи, у акті приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.09.2013р. (а.с. 14 т. 1) сторони відзначили, що стан приміщення, що передається в оренду є задовільним та влаштовує наймача. Тому саме в такому стані відповідач зобов'язаний був повернути орендоване приміщення позивачеві.

Пунктом 2.3. Договору найму (оренди) майна від 01.09.2013р. №01-09/Е323/2013 передбачено, що у разі припинення або розірвання цього Договору, приміщення повертаються наймачем наймодавцю і вважаються поверненими з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі приміщень після їх повного звільнення від персоналу та майна наймача.

Як встановлено матеріалами справи, двосторонній акт приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення із орендного користування у відповідності до умов Договору найму (оренди) майна №01-09/Е323/2013 від 01.09.2013р. між сторонами складений не був.

Таким чином, слід визнати, що стан майна, яке було повернуто відповідачем позивачеві, в передбаченому договором та чинним законодавством порядку сторонами у двосторонньому документі (акті) не зафіксовано.

Кошторис - "Договірна ціна на ремонт приміщень ТОВ "Енігма" за адресою м. Київ, вул. Верхній Вал, 16/4, що здійснюється в 2014 році" із відповідними локальними кошторисами (а.с. 37-50 т. 1), що був складений 27.10.2014р., наданого позивачем на підтвердження вартості відновлюваного ремонту визначає договірну ціну вартості робіт та складає 197356,80 грн.

Як встановлено судом, доказів проведення ремонту на дану суму позивачем не надано. Обсяги робіт (витрати будівельних матеріалів та витрати труда робітників-будівельників тощо) не відповідають тим фактичним ремонтним роботам, яких дійсно потребував означений об'єкт оренди.

Збитки, які хоче стягнути позивач не найшли свого відображення в фотознімках наданих представниками ТОВ „РУШ не відповідають тим обсягам, які закладені в кошторисі. Зазначені на фотознімках пошкодження відносяться до нормального фізичного зносу, значно завищені на замовлення позивача витрати матеріалів.

У справі відсутні докази користування приміщенням ТОВ „РУШ не за призначенням.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України обовязок орендаря повернути річ у стані, в якому вона була одержана, але з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 „ Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, фізичний знос знос, зумовлений частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей обєкта оцінки.

Позивач не заперечує факту звільнення відповідачем приміщень, які були об'єктом оренди у строк до 01.09.2014р., проте вважає, що такий факт не може бути підтвердженням повернення майна в розумінні приписів статті 795 Цивільного кодексу України, тому перебіг строку для пред'явлення вимог про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, на дату пред'явлення позову (зданий для відправлення підприємству поштового зв'язку 31.08.2015р.) не сплинув.

За клопотанням позивача ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу підвальних приміщень площею 278 кв.м. у нежитловому будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал/Житньоторзька, 16/4, літ. А, А'. Але позивач не оплатив вартість судової будівельно-технічної експертизи та не надав витребуваних експертом та судом документів. Витребування від позивача документів є вкрай важливим для вирішення спору у справі по суті. Неможливо встановити вартість ремонту, не маючи детального опису конструктивних елементів та внутрішнього оздоблення із зазначенням його фізичного стану, що мають бути зазначені в Акті прийому-передачі підвального приміщення, а також актах прихованих робіт, які вимагав експерт для проведення дослідження.

Також для визначення вартості відновлюваного ремонту необхідно знати час проведення останнього ремонту позивачем, які машини і механізми ви користовував позивач та вартість матеріальних ресурсів, що були застосовані позивачем при виконанні ним оздоблювальних робіт в підвальному приміщенні. Опис пошкоджень внутрішнього оздоблення підвального приміщення, які необхідно усунути, мають міститись у дефектному акті, який позивач не надав. Позивачем не було надано копію технічного паспорту на підвальне приміщення площею 278 кв.м. у нежитловому будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал/Житньоторзька, 16/4, літ. А, А'. Позивач не надав жодного документу, що могли підтвердити виконання ним ремонтних робіт у приміщенні, вартості таких робіт, та вартості приміщення.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 13.12.2016 року.

Суддя ОСОБА_2