УХВАЛА

13 грудня 2016 року Справа № 17/116/2011

Провадження № 17/913/1033/16

За позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії, м. Лисичанськ Луганської області,

до Державного підприємства «Первомайськвугілля», м. Гірське Луганської області,

про стягнення 19572366,06 грн.

Орган виконання рішень відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ.

Суддя Фонова О.С.

у засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю № 592 від 11.07.2016;

від відповідача - представник не прибув;

від органу виконання рішень - ОСОБА_2, заступник начальника Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ, посвідчення ХК за №513 дійсно до 22.02.2018, представник за довіреністю від 30.12.2015 №20-22/607.

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.09.2011 у справі № 17/116/2011 позов Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії про стягнення 19572366,06 грн. задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Первомайськвугілля» заборгованість за активну електроенергію у сумі 16148439,68 грн., пеню у сумі 855082,08 грн., 3% річних у сумі 165499,75 грн., інфляційні нарахування у сумі 479475,80 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 24431,39 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 226,11 грн.

Згідно супровідного листа господарського суду Луганської області від 06.10.2011 Державному підприємству «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії за адресою вул. Фрунзе, 136з, м. Луганськ, 91005, було направлено на виконання рішення господарського суду Луганської області накази від 30.09.2011.

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії звернулось до господарського суду Луганської області зі скаргою № 921 від 12.10.2016 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з вимогами:

- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по винесенню постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 від 23.09.2016 незаконними.

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про зупинення виконавчого провадження від 23.09.2016 ВП № 51514659.

Скаржник обґрунтовуючи вимоги за скаргою, зокрема, зазначив, що у статті 2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» (далі Закон) особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств, зокрема, є встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації. Мораторій не застосовується щодо рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, а також щодо рішень про стягнення заборгованості за електричну енергію і послуги з її передачі та розподілу.

Відповідач, боржник у виконавчому провадженні, не скористався правом участі в судовому засіданні, але надіслав до суду письмові пояснення від 05.12.2016 № 01/4-1-403, в яких, посилаючись на положення Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств»та постанову Кабінету Міністрів України №271 від 12.05.2015 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках», вважає дії державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження правомірними та просить відмовити у задоволенні скарги позивача повністю.

Відповідач просить розглянути скаргу без його участі.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі ВДВР ДДВС МЮ України) надав заперечення на скаргу від 30.11.2016, в яких не погоджується зі скаргою скаржника, вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ДП «Первомайськвугілля» є вугледобувальним підприємством з часткою державної власності у статутному фонді 100 відсотків.

До структури ДП «Первомайськвугілля» входять відокремлені підрозділи, основною діяльністю яких є добування камяного вугілля.

Постановою Кабінету Міністрів України №271 від 12.05.2015 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках» затверджено, що складові підрозділи ДП «Первомайськвугілля», які безпосередньо займаються видобутком вугілля відокремлені підрозділи: «Шахта «Золоте», «Шахта «Карбоніт», «Шахта «Тошківська», «Шахта «Гірська», підлягали приватизації.

Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», який набрав чинності 05.05.2012, визначено особливості правового, економічного та організаційне регулювання приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості діяльності у післяприватизаційний період.

Стаття 13 цього Закону містить положення щодо запобігання банкрутства вугледобувні підприємства, а саме: згідно частини першої цієї статті з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств.

Пунктом 17 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Від позивача, стягувача у виконавчому провадженні, через канцелярію суду подані уточнення від 12.12.2016 до скарги від 12.10.2016 №921, згідно яких просить визнати недійною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659.

Вказані уточнення приймаються судом до розгляду.

Також позивач 13.12.2016 подав через канцелярію суду заяву, в якій, посилаючись на норми ст.ст.22, 78 ГПК України, відмовився від вимоги про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 незаконними.

Наслідки відмови від вимоги за скаргою скаржнику відомі.

Дослідивши матеріали скарги, надані учасниками судового процесу докази, вислухавши представників позивача та органу виконання рішень у судовому засіданні, господарський суд вважає скаргу позивача такою, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з п.17 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

В статті 1 Закону, який набрав чинності 06.05.2012, зазначено, що вугледобувне підприємство - це гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

В пункті 2 прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону зазначено, що дія норм статей 2 і 13 цього Закону поширюється виключно на вугледобувні підприємства, щодо яких прийнято рішення про приватизацію після набрання чинності цим Законом, та вугледобувні підприємства, приватизовані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП «Первомайськвугілля» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Засновником підприємства є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України з розміром внеску до статутного фонду підприємства 100%. Основним видом діяльності підприємства є добування камяного вугілля.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012 - 2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації» від 19.09.2012 № 987, було затверджено перелік обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, до якого було включено ПАТ Лисичанськвугілля.

Постановою Кабінету Міністрів України Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2016 роках від 12.05.2015 № 271, ПАТ Лисичанськвугілля знов включено до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015-2016 роках.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону, орган, уповноважений управляти державним майном, формує перелік об'єктів приватизації для затвердження Кабінетом Міністрів України переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації. Рішення про приватизацію вугледобувних підприємств, цілісні майнові комплекси яких до дня набрання чинності цим Законом були передані у концесію або оренду, може бути прийнято лише за згодою концесіонерів або орендарів цілісних майнових комплексів таких вугледобувних підприємств.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №344 від 06.06.2015 «Про передприватизаційну підготовку підприємства» наказано керівнику ДП «Первомайськвугілля» здійснити переприватизаційну підготовку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2015 році та надати до Управління відносин власності Міненерговугілля документи для передачі державним органам приватизації.

Отже, рішення про приватизацію уповноваженим органом було прийнято.

Водночас, відповідно до ст.2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств, зокрема, є встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації. Мораторій не застосовується щодо рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, а також щодо рішень про стягнення заборгованості за електричну енергію і послуги з її передачі та розподілу.

Зі змісту наказу господарського суду Луганської області №17/116/2011 від 30.09.2011 вбачається, що з ДП «Первомайськвугілля» на користь ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії стягується заборгованість за активну електроенергію у сумі 16148439,68 грн.

Згідно абзаців 1-2 пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Постанову може бути визнано недійсною у разі, як що вона за замістом не відповідає всім вимогам діючого законодавства та є незаконною.

Враховуючи викладене, господарський суд Луганської області вважає, що доводи скаржника щодо невідповідності ст.2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 30.09.2011 у справі № 17/116/2011 є підставними.

В даному випадку, оскаржувана постанова винесена з порушенням правових норм, регулюючих виконавче провадження.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника в частині визнання недійною постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 слід задовольнити.

Крім того,скаржник до канцелярії суду подав заяву від 13.12.2016 про відмову від вимог скарги в частині визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 незаконними. Наслідки відмови від вимоги йому відомі та розяснені судом.

Розглянувши заяву скаржника, суд враховує положення пункту 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2013 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», відповідно до якого у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Суд приймає відмову від скарги, оскільки дії скаржника не суперечать законодавству і не порушують чиї небудь права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України (розділ XI) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

За таких обставин, провадження у даній справі з розгляду вимоги про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по винесенню постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 від 23.09.2016 незаконними слід припинити.

Керуючись ст.ст. 22, 78, п.4 ч.1 ст.80, ст.ст.86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії, м. Лисичанськ Луганської області, № 921 від 12.10.2016 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 від 23.09.2016.

3. Припинити провадження в частині вимоги про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по винесенню постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 від 23.09.2016 незаконними.

Суддя О.С. Фонова