КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа№ 910/6260/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бєлячкова О.В.

від відповідача: не з'явився.

розглянувши

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 31.10.2016 року

за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про відстрочку виконання рішення

у справі № 910/6260/13 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р. у справі №910/6260/13 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження.

01.12.2016 року представник позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів подав відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 05.12.2016 року представник відповідача не з'явився про причини неявки суд не повідомив.

Беручи до уваги, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а також враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, передбачені ст. 102 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2013 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2013 року позов задоволено повністю.

За наслідками касаційного перегляду справи № 910/6260/13, Вищим господарським судом України ухвалено постанову від 07.10.2013 року, якою постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2013 року у справі № 910/6260/13 залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення 02.12.2013 року Господарським судом міста Києва видано відповідні накази № 910/6260/13.

29.09.2016 року представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про відстрочку виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Згідно з пп. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», з подальшими змінами та доповненнями (далі - Постанова), розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Відповідно до п. 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9 (далі - постанова) відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Згідно з п. 7.2. постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Можливість розстрочення або відстрочення виконання рішення суду залежить виключно від винятковості обставин, які виникли у процесі виконання рішення суду.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як на підставу для відстрочення рішення суду у даній справі відповідач вказував на те, що на розгляді Київського апеляційного господарського суду перебуває справа №5011-74/9393-2012, в якій ЗАТ "Укргаз-Енерго" намагається визнати за собою право власності на природній газ в обсязі 4862130,750 тис. куб. м, який зберігається у підземних сховищах стягувача. Внаслідок викладеного, остаточний власник спірного майна (газу) на даний час не визначений.

У поданих 28.10.2016 року доповненнях до заяви про відстрочку виконання рішення, відповідач також вказує на те, що в 2016 році не передбачено придбання відповідачем обсягів газу поза обсягами, необхідними для забезпечення потреб споживачів, а залишку природного газу на даний момент є недостатньо для виконання рішення суду у даній справі. Також відповідач вказує на те, що Компанія функціонує в умовах жорсткого дефіциту обігових коштів, який виник внаслідок збитковості її господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2013 р., зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повернути (стягнути) в Єдину газотранспортну систему (Єдиній газотранспортній системі) Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" для покриття дефіциту природного газу, що виник у Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в четвертому кварталі 2007 - першому-другому кварталах 2008 років, безпідставно набуте майно - (чотири мільярди сімсот п'ятдесят один мільйон чотириста сорок п'ять тисяч вісімсот шістдесят дві тисячі) куб. м. природного газу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2014 року відстрочено виконання рішення суду у даній справі на 2 роки.

Так, статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідачем не надано належних доказів того, що на момент розгляду даної заяви дійсно існують виняткові обставини, які спричинюють ускладнення або унеможливлюють виконання судового рішення відповідно до вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, протягом 2 років після винесення ухвали Господарського суду міста Києва від 09.10.2014 р. у даній справі, відповідачем не було вчинено жодних дій з метою належного виконання рішення суду у встановлений термін.

Відповідач просив суд відстрочити виконання рішення у даній справі на 2 роки, проте жодним чином не обґрунтовує запропонованого терміну відстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що після спливу вказаного терміну рішення суду у даній справі буде виконане.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Колегією суддів взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

При цьому в рішенні Європейського суду з прав людини від 15.01.2010 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" зазначено, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, було ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій із сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті Першого протоколу до Конвенції.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи, що виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р. у даній справі вже було відстрочено судом на 2 роки, проте зі спливом вказаного терміну боржник у добровільному порядку рішення не виконав, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, колегія суддів на підставі вищенаведених встановлених та досліджених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в розумінні статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року у справі №910/6260/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи №910/6260/13 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна