РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2016Справа №910/19471/16

За позовом Спільного Українсько-Естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 23751355,14 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Суховерко О.В., за довіреністю;

від відповідача: Буртовий М.В., за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Спільне Українсько-Естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - відповідач) про стягнення 23751355,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору добровільного страхування майна юридичних осіб №251.992396393.0047 від 10.12.2013 та Договору добровільного страхування майна юридичних осіб №251.992396398.0047 від 10.12.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 порушено провадження у справі №910/19471/16 та призначено розгляд справи на 21.11.2016.

18.11.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Спільне Українсько-Естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" просить стягнути з відповідача:

- страхове відшкодування за договором №251.992396393.0047 від 10.12.2013 за страховим випадком від 05.08.2014 в сумі 229315,46 грн.;

- страхове відшкодування за договором №251.992396398.0047 від 10.12.2013 за страховим випадком від 24.09.2014 в сумі 9691417,06 грн.;

- страхове відшкодування за договором №251.992396393.0047 від 10.12.2013 за страховим випадком від 27.11.2014 в сумі 11039377,39 грн.;

- пеню за порушення строків оплати страхового відшкодування в розмірі 3423484,62 грн.

18.11.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що міста Донецьк та Луганськ, на території яких знаходилось застраховане майно, є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція, а тому заявлені події не можуть бути визнані страховим випадком і не породжують обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Представник позивача у судовому засіданні 21.11.2016 подав додаткові документи до матеріалів справи, а також клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, розгляд справи відкладено до 05.12.2016, а також за клопотанням Спільного Українсько-Естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію Сюрвеєрського звіту від 28.03.2016, підготовленого ПП «Юнайтед Лосс Аджастерс».

30.11.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав витребувані судом документи.

01.12.2016 Спільне Українсько-Естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" через відділ діловодства суду подало відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якому зазначило, що оскільки прострочення виконання основного зобов'язання не відбулося, підстави для стягнення пені також відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні 05.12.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також подав письмові пояснення у справі.

У свою чергу представник відповідача проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.12.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.12.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та Спільним Українсько-Естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування майна юридичних осіб №251.992396393.0047 (далі - договір-1), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого майна, що знаходиться в м. Донецьк, пр-т Маршала Жукова, 1 Б (п. 1.1., 1.4. договору).

Також, 10.12.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та Спільним Українсько-Естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування майна юридичних осіб №251.992396398.0047 (далі - договір-2), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого майна, що знаходиться в м. Луганськ, вул. Ломоносова, 96Д (п. 1.1., 1.4. договору).

За умовами п. 1.2. договорів строк дії договору страхування з 16.12.2013 по 15.12.2014.

Відповідно до 1.5. договорів страховими випадками є зокрема: крадіжка, грабіж, розбій та дії третіх осіб цілеспрямованого неправомірного характеру, заподіяні з метою завдання шкоди застрахованому майну.

Пунктами 2.12.5., 2.12.5.1. договорів сторони визначили, що при настанні збитку, в зв'язку з яким страхувальник звертається до страховика з вимогою щодо виплати страхового відшкодування страхувальник зобов'язаний: сповістити страховика про настання страхового випадку в строки та шляхом, встановленим умовами цього договору страхування, а саме у будь-який документальний спосіб (письмово, факсом, телеграмою, електронною поштою тощо) повідомити страховика, а також сповістити про факт настання події державні або інші органи, у компетенції яких знаходяться такі випадки, про настання страхового випадку протягом трьох діб робочих днів, з дня коли йому стало відомо або мало стати відомим про такий страховий випадок (або подію, що може бути визнана страховою), а також подати письмову заяву щодо виплати страхового відшкодування та всі документи, які є необхідними для встановлення причини та характеру страхового випадку, у відповідності до умов договору страхування та положень відповідних правил, а також згідно обґрунтованої вимоги страховика.

Згідно з п. 2.4.2.2.1. договорів незалежно від умов цього договору або будь-якого додатку (додаткової угоди) до нього цим застереженням погоджено, що страхуванням не покриваються збитки, пошкодження, видатки або витрати будь-якого характеру, які безпосередньо або опосередковано спричинені, є наслідком або пов'язані з будь-яким терористичним актом, незалежно від будь-яких інших причин або подій, що стались одночасно або в будь-якій іншій послідовності щодо настання такого збитку.

В рамках цього застереження терористичний акт означає дію, включаючи, але не обмежуючись застосуванням сили або насильства та/або погроз до будь-якої особи або груп(и) осіб, незалежно від того, чи такі дії здійснюються самостійно або від імені або в зв'язку з будь-якою організацією(ями) або урядом (ами), з політичних, релігійних, ідеологічних або подібних причин включаючи намір здійснення впливу на уряд та/або залякування населення або будь-якої його частини.

Цим застереженням також виключаються збитки, пошкодження, видатки або витрати будь-якого характеру, які безпосередньо або опосередковано спричинені, є наслідком або пов'язані з будь-якими діями спрямованими на контроль, запобігання, пригнічення або здійснені в будь-якому зв'язку з терористичним актом (п. 2.4.2.2.2., 2.4.2.2.3. договорів).

Як зазначає позивач, 05 серпня 2014 року невідомі особи прибули на аптечний склад СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» у м. Донецьк та викрали лікарські засоби і вироби медичного призначення на загальну суму 258867,72 грн. Про вказаний факт, відповідно до положень договору-1 було повідомлено СК «ПЗУ Україна» засобами телефонного зв'язку та 08.08.2014 була подана заява про настання страхового випадку.

08.08.2014 СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» було подано заяву до правоохоронних органів (ГУ МВС України в Донецькій області) про порушення кримінального провадження за фактом крадіжки товару.

Відповідно до довідки Слідчого управління Головного управління МВС України в Донецькій області від 11.11.2014 вих. №4/7162 зазначене звернення 29.10.2014 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України (розбій).

24 вересня 2014 року невідомими особами було викрадено лікарські засоби та вироби медичного призначення, що зберігались на аптечному складі СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» в м. Луганськ на загальну суму 10018358,20 грн. Про вказаний факт, відповідно до положень договору-2 було повідомлено СК «ПЗУ Україна» засобами телефонного зв'язку та 26.09.2014 року була подана заява про настання страхового випадку.

25.09.2014 позивачем було подано заяву в правоохоронні органи (Печерське РУ ГУМВС України в місті Києві) про порушення кримінального провадження за фактом викрадення товару, в результаті розгляду якої 26.09.2014 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005261 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка).

Крім того, 27.11.2014 невідомі особи проникли на територію аптечного складу СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» у м. Донецьк та викрали лікарські засоби та вироби медичного призначення на загальну суму 11726012,74 грн. Про вказаний факт, відповідно до положень договору-1 було повідомлено СК «ПЗУ Україна» засобами телефонного зв'язку та 02.12.2014 року була подана заява про настання страхового випадку.

28.11.2014 позивачем було подано заяву до правоохоронних органів (ГУ МВС України в Донецькій області) про порушення кримінального провадження за фактом крадіжки товару.

Відповідно до довідки Слідчого управління Головного управління МВС України в Донецькій області від 17.01.2015 вих. №4/144 зазначене звернення 17.12.2014 року було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001236 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 185 Кримінального кодексу України (крадіжка).

Згідно з Сюрвеєрським звітом від 28 березня 2016 року, підготовленим Приватним підприємством «Юнайтед Лосс Аджастерс», розмір збитку спричиненого СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» в результаті викрадення товару на аптечних складах в м. Луганськ та м. Донецьк складає 20960109,90 грн.

З метою отримання страхового відшкодування СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» було подано до СК «ПЗУ Україна» передбачені договорами страхування документи.

Проте відповідач у листах вих. №2923-31, №2924-31, №2925-31 від 13 травня 2016 року повідомив СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» про відмову у виплаті страхового відшкодування, в зв'язку із проведенням на території місцезнаходження застрахованого майна антитерористичної операції.

З огляду на викладене, СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» звернулося до Господарського суду міста Києва з даним позовом про стягнення з СК «ПЗУ Україна» сум страхового відшкодування та пені.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За вимогами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором страхування, а згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Також, за приписами ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

В силу ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Аналогічна за своїм змістом норма міститься в ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування».

За змістом положень статті 988 ЦК України, статті 20 Закону України «Про страхування» обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто приписи наведених норм нерозривно пов'язують момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р і від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено міста Донецьк та Луганськ.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства міста Донецьк і Луганськ, на території яких розташовано застраховане майно, є частиною території України, тимчасово окупованою незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція. Ці фактичні дані доказами не спростовано і визнано такими, що відповідають дійсності.

Відтак, з огляду на проведення антитерористичної операції на сході України, у тому числі за місцем розташування застрахованого майна, та на підставі пункту 2.4.2.2.1. договорів страхування заявлені страхувальником події не можуть бути визнані страховим випадком, а тому не породжують обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 у справі №3-1237гс15, яка прийнята з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України; а також в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі №3-1289гс15.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача обов'язку з виплати страхового відшкодування. При цьому оскільки прострочення виконання основного зобов'язання не відбулося, підстави для стягнення неустойки також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимогу повному обсязі, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.12.2016.

Суддя О.А. Грєхова