ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016р. Справа № 914/2796/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства Бродитеплоенерго, м. Броди, Львівська область

про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобовязання.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Хороз І.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник,

від відповідача: не зявився

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача розяснено.

Розгядається справа за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до комунального підприємства Бродитеплоенерго про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобовязання.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.11.2016 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив. Ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу, відповідно до вимог ст. 64 ГПК України за адресою вказаною у витягу з Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до комунального підприємства Бродитеплоенерго (надалі - відповідач) про стягнення інфляційних втрат у розмірі 4 003 790, 00 грн та 3% річних у розмірі 284 627, 15 грн за порушення грошового зобовязання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 23.12.2012 р. між дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір № 13/2901-БО-21 купівлі-продажу природного газу (надалі договір), відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 0000, ввезений на митну територію України продавцем, та/або природний газ видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, (надалі-газ), виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього договору.

Договір набрав чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін і діяв до 31.12.2013 р. включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Відповідно до п.п. 5.2, 5.5 до договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.07.2013 р.) ціна за 1 000 куб. м газу становить 3 459, 00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20 %.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 295, 60 грн, крім того ПДВ- 20 %- 59, 12 грн, всього з ПДВ- 354, 72 грн.

До сплати за 1 000 куб.м природного газу - 3 823, 78 грн, крім того ПДВ- 20% - 764, 76 грн, всього з ПДВ- 4 588, 54 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору, позивач протягом січня-квітня 2013 року та жовтня-грудня 2013 року поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 1 729, 175 тис. куб. м на загальну суму 8 018 570, 67 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

- від 22.01.2014 р. за січень 2013 р. на суму 1 661 321, 50 грн;

- від 22.01.2014 р. за лютий 2013 р. на суму 1 549 929, 33 грн;

- від 22.01.2014 р. за березень 2013 р. на суму 1 516 444, 08 грн;

- від 22.01.2014 р. за квітень 2013 р. на суму 633 870, 23 грн;

- від 31.10.2013 р. за жовтень 2013р. на суму 592 852, 62 грн;

- від 30.11.2013 р. за листопад 2013р. на суму 952 488, 30 грн;

- від 31.12.2013 р. за грудень 2013р. на суму 1 111 664, 61 грн.

Відповідач умови договору в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу виконав частково, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.12.2014 р. у справі № 914/3842/14, яке набрало законної сили, позовні вимоги публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволено та присуджено до стягнення з комунального підприємства Бродитеплоенерго на користь позивача 5 218 570, 67 грн - основного боргу; 455 424, 56 грн пені; 625 753, 97 грн інфляційних та три відсотки річних у розмірі 172 481,77 грн, загалом 6 472 230, 97 грн та 73 080, 00 грн судового збору.

Оскільки сплата заборгованості, незважаючи на судове рішення, не була проведена, позивач посилаючись на ст. ст. 526, 599, 625 ЦК України провів донарахування суми боргу інфляційних втрат у розмірі 4 003 790, 00 грн за період з червня 2014 року до квітня 2016 року та 3% річних у розмірі 284 627, 15 грн за період з 07.08.2014 р. до 31.05.2016 р. за порушення відповідачем грошового зобовязання.

Відповідач не скористався своїми процесуальними права, які передбачені ст. 22 ГПК України, відзиву чи заперечень на адресу суду не надіслав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд вважає, що позовні вимоги слід часткового задовольнити виходячи з таких мотивів.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 23.12.2012 р. між сторонами у справі було укладено договір № 13/2901-БО-21 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець зобовязувався передати у власність покупцю у 2013 році імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 0000, ввезений на митну територію України продавцем, та/або природний газ видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, (надалі-газ), виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобовязався прийняти та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Договір набрав чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін і діяв до 31.12.2013 р. включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Відповідно до п.п. 5.2, 5.5 до договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.07.2013 р.) ціна за 1000 куб. м газу становить всього з ПДВ 4 588, 54 грн, а загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору, позивач поставив протягом січня-квітня 2013 року та жовтня-грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 1 729, 175 тис. куб. м. на загальну суму 8 018 570, 67 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

- від 22.01.2014 р. за січень 2013 р. на суму 1 661 321, 50 грн;

- від 22.01.2014 р. за лютий 2013 р. на суму 1 549 929, 33 грн;

- від 22.01.2014 р. за березень 2013 р. на суму 1 516 444, 08 грн;

- від 22.01.2014 р. за квітень 2013 р. на суму 633 870, 23 грн;

- від 31.10.2013 р. за жовтень 2013р. на суму 592 852, 62 грн;

- від 30.11.2013 р. за листопад 2013р. на суму 952 488, 30 грн;

- від 31.12.2013 р. за грудень 2013р. на суму 1 111 664, 61 грн.

Відповідач умови договору в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу виконав частково.

Як встановлено судом, зважаючи на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо оплати за придбаний газ, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом. Предметом розгляду господарської справи № 914/3842/16, рішенням від 09.12.2014 р. у якій позов задоволено, було стягнення з комунального підприємства Бродитеплоенерго на користь публічного акціонерного товариства Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 5 218 570, 67 грн - основного боргу, 455 424, 56 грн - пені, сума на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 625 753, 97 грн за період виникнення заборгованості до червня 2014 р., та три відсотки річних у розмірі 172 481, 77 грн за період виникнення заборгованості до 06.08.2014 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з інформаційним листом Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 України). При цьому чинне законодавство не повязує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Таким чином, подання позивачем позову про стягнення донарахованого боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних на суму боргу відповідає вимогам законодавства.

Як встановлено судом, незважаючи на наявність судового рішення відповідачем заборгованість не сплачена, внаслідок чого позивач провів донарахування суми боргу інфляційних втрат у розмірі 4 003 790, 00 грн за період з червня 2014 року до квітня 2016 року та 3% річних у розмірі 284 627, 15 грн за період з 07.08.2014 р. до 31.05.2016 р. за порушення грошового зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок заявлених позовних вимог, зважаючи на розмір основного боргу та період прострочки, вказаний в позовній заяві, вважає, що підставними є позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 284 627, 15 грн за період з 07.08.2014 р. до 31.05.2016 р. та інфляційних втрат у розмірі 3 362 695, 22 грн за період з червня 2014 року до квітня 2016 року

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Бродитеплоенерго (80600, Львівська область, м. Броди, вул. Гончарська, 3-А, ідентифікаційний ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) суму у розмірі 3 702 032, 84 грн, з них:

- 284 627, 15 грн 3 % річних;

- 3 362 695, 22 грн інфляційних втрат;

- 54 710, 47 грн судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 15.12.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.