ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 р. Справа № 917/1666/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022) в особі Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8)

до Управління у справах сім'ї та молоді виконкому Кременчуцької міської ради, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область,39600

про стягнення 123 090,48 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №10-73/2141 від 22.02.2016 року

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №03-12/1007 від 07.12.2016 року

В судовому засіданні 08.12.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Обставини справи: розглядається позовна заява про стягнення 123 090,48 грн. за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №1605 від 01.02.2008 року, з яких: 11204,62 грн. - пеня, 105013,57 грн. - інфляційні, 6872,29 грн. - 3% річних (в редакції клопотання від 01.12.2016 року).

11.11.2016 року та 14.11.2016 року до суду від відповідача надійшли три аналогічні відзиви на позовну заяву. У своїх відзивах відповідач зазначає, що у зв'язку з відсутністю коштів у місцевому бюджеті в період економічної кризи він не мав змоги вчасно розрахуватися з позивачем за зобов'язаннями по договору №1605. Крім того, відповідач у відзиві вказує, що заборгованість перед ПАТ "Полтаваобленерго" по договору постачання теплової енергії в гарячій воді №1605 відсутня. Також відповідач зазначає, що управління у справах сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Кременчуцької міської ради є бюджетною установою та у відповідності до ст. 1 Бюджетного кодексу України утримується за рахунок місцевого бюджету. Крім того у відзиві відповідач прохає суд зменшити розмір пені.

15.11.2016 року від позивача на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі надійшли наступні документи: копії довіреностей, копії платіжних доручень, копії банківських виписок, копії виписок по рахунку (арк. с. 142-208).

01.12.2016 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 15.11.2016 року надійшов детальний розрахунок пені, 3% річних, інфляційних та заперечення на відзив відповідача (арк. с. 214-224).

Також 01.12.2016 року від позивача до суду надійшло клопотання про виправлення описки в якому позивач просить суд виправити описки при складанні позовної заяви, а саме:

1) в тексті позову замість слів "пеню в сумі 4 375.90 грн." зазначити "пеню в сумі 11204,62 грн.";

2) в тексті позову замість слів "3% річних у розмірі 7 253,34 грн." зазначити "3% річних у розмірі 6 872,29 грн.";

3) в тексті позову замість слів "з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 149 886,29 грн." зазначити "з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 105013,57 грн."

4) в тексті позову замість слів "загальний борг становить 161 515,53 грн." зазначити "загальний борг становить 123 090,48 грн.".

Також у своєму клопотанні позивач просить суд повернути позивачу надлишково сплачений судовий збір в розмірі 576,64 грн. До клопотання позивач додав розрахунки пені, 3% річних та інфляційних.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд приймає клопотання позивача про виправлення описки до розгляду, як клопотання про зменшення розміру позовних вимог, та розглядає позовні вимоги в редакції даного клопотання від 01.12.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримала викладене у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (позивач, теплопостачальна організація ) та Управлінням у справах сім'ї та молоді виконкому Кременчуцької міської ради (відповідач, споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1605 від 01.02.2008 року з додатками ( арк. с. 18-19,21-23).

28.12.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1605 від 01.02.2008 року (арк. с. 20).

Згідно п.1.1 договору теплопостачальна організація зобовязалася надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 2.2.2 договору відповідач зобовязався оплачувати постачальнику вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного договору, згідно з умовами цього Договору та додатку до нього №4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію.

Відповідно до п.1 додатку до договору №4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Розрахунки за теплову енергію проводяться споживачем грошовими коштами, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України, на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації.

За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації.

Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаним в додатку №2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Розрахунки за використану теплову і енергію здійснюються за тарифом, затвердженими в установленому законом порядку.

Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання перед ним в частині своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, у визначені договором строки.

Викладене позивач підтверджує виставленими відповідачу рахунками на оплату отриманих послуг, реєстрами отримання рахунків та платіжними дорученнями з оплати відповідачем вартості спожитої теплової енергії (арк. с. 24-85,145-207).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача:

- 11 204,62 грн. пені за прострочення зобов'язання листопад 2015р.- квітень 2016р. за загальний період з 12.12.2015р. по 22.05.2016р.;

- 105 013,57 грн. втрат від інфляції за прострочення зобов'язання березня 2014р. - квітня 2014р., липня 2014р., жовтня 2014р.-квітня 2015р., листопаду 2015р. - грудня 2015р., березня 2016р. за загальний період з 16.04.2014р. по 15.06.2016р.;

- 6 872,29 грн. 3% річних за прострочення зобов'язань за листопад 2013р., січень 2014р.- квітень 2014р., липень 2014р., жовтень 2014р.-квітень 2015р., листопад 2015р.-квітень 2016р. за загальний період з 11.12.2013р. по 25.05.2016р. (розрахунок арк. с. 226-229).

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу постачання теплової енергії в гарячій воді.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

З огляду на визначений сторонами в договорі порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків, матеріалами справи підтверджено, порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення вчасних розрахунків за спожиту теплову енергію.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

В пункті п.6 додатку №4 до договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення:

- 11 204,62 грн. пені за прострочення зобов'язання листопад 2015р.- квітень 2016р. за загальний період з 12.12.2015р. по 22.05.2016р.;

- 105 013,57 грн. втрат від інфляції за прострочення зобов'язання березня 2014р. - квітня 2014р., липня 2014р., жовтня 2014р.-квітня 2015р., листопаду 2015р. - грудня 2015р., березня 2016р. за загальний період з 16.04.2014р. по 15.06.2016р.;

- 6 872,29 грн. 3% річних за прострочення зобов'язань за листопад 2013р., січень 2014р.- квітень 2014р., липень 2014р., жовтень 2014р.-квітень 2015р., листопад 2015р.-квітень 2016р. за загальний період з 11.12.2013р. по 25.05.2016р. (розрахунок арк. с. 226-229).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 11204,62 грн. пені та 3% річних в сумі 6 872,29 грн. з урахуванням моменту виникнення зобовязань щодо оплати за кожний окремий місяць та здійснених відповідачем проплат, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені та 3% річних є правомірним.

Як вже зазначалось вище, відповідач у відзиві просив суд зменшити розмір пені.

В обґрунтування вказаного відповідач посилається на те, що Управління у справах сім'ї та молоді виконкому Кременчуцької міської ради є бюджетною установою, та утримується за рахунок місцевого бюджету. Також відповідач вказує на те, що основний борг за договором повністю сплачений.

Позивач в задоволенні даного клопотання покладався на розсуд суду.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В п.п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за змістом п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання зобов'язання або його невиконання, незначності прострочення виконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Враховуючи баланс інтересів сторін у справі, що відповідач є державною установою, фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету України, а також відсутність основного боргу за договором, суд прийшов до висновку про наявність виключних обставин, які дають підстави для зменшення розміру пені до 5602,31грн.

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення інфляційних, суд враховує п. п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» та Рекомендації Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.97 № 62-97р.

Отже, за підрахунком здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ОСОБА_3 9.1.3", до стягнення підлягають інфляційні в сумі 43109,76 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобов'язань, оскільки відповідно до приписів статті 617 Цивільного кодексу України та частини другої статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання у врегульованих законом відносинах тягне за собою наслідки у вигляді застосування на загальних підставах заходів відповідальності, передбачених цивільним кодексу України.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 5602,31 грн. пені, 6872,29 грн. 3 % річних та 43109,76 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи), і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ОСОБА_3 України від 08.07.2011р. № 3674-VІ "Про судовий збір" повернення судового збору здійснюється за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п. 2.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частина першої статті 7 ОСОБА_3).

Отже, судовий збір в сумі 576,64 грн., підлягає поверненню позивачу за клопотанням про зменшення розміру позовних вимог. Даний судовий збір сплачений платіжним дорученням №592805 від 23.09.2016 року (оригінал платіжного доручення заходиться в матеріалах справи №917/1666/16)

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43,49,п. 3 ст. 83, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління у справах сім'ї та молоді виконкому Кременчуцької міської ради (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область,39600, ідентифікаційний код 26217671) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, ідентифікаційний код 25717118 на р/р №0 в ВАТ "Ощадбанк" м. Полтава, МФО 331467) 5602,31 грн. пені, 6872,29 грн. 3 % річних та 43109,76 грн. інфляційних.

3. Стягнути з Управління у справах сім'ї та молоді виконкому Кременчуцької міської ради (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область,39600, ідентифікаційний код 26217671) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, ідентифікаційний код 25717118 на р/р №1124 в Полт. ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401) 917,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Повернути Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, ідентифікаційний код 25717118 на р/р №1124 в Полт. ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401) з Державного бюджету України 576,64 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №592805 від 23.09.2016 року, оригінал якого заходиться в матеріалах справи №917/1666/16.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.12.2016 р.

Суддя Тимощенко О.М.