ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2016 р.Справа № 5017/2389/2012
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: О.Л. Воронюка

суддів: В.В. Лашина, Т.А. Величко

при секретарі Кияшко Р.О.

За участю:

Від відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1

Представники інших учасників провадження у справі не зявилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Одеська ТЕЦ"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 02.11.2016р.

по справі № 5017/2389/2012

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

до відповідача (скаржник): Публічне акціонерне товариство "ОДЕСЬКА ТЕЦ"

суб"єкт оскарження: відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

скарга на дії органів Державної виконавчої служби

Встановила:

13.08.2012 до господарського суду Одеської області від ПАТ "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшла позовна заява до ПАТ "ОДЕСЬКА ТЕЦ" про стягнення 21498625.92грн.

15.08.2012 ухвалою господарського суду Одеської області порушено провадження у справі .

15.10.2012 рішенням господарського суду Одеської області, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2012, позов задоволено повністю.

Стягнено з Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ" код 05471158 ( 65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29) на користь Дочірньої компанії "ГАЗ УКРАЇНИ" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" код 31301827 (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1) 19053577,75грн.- основної заборгованості, 244333,32грн.- індекс інфляції, 766933,12грн.- 3% річних, 1433781,73грн.- пеня та судовий збір в розмірі 64380грн.

30.10.2012 господарським судом Одеської області видано наказ на примусове виконання рішення № 5017/2389/2012.

28.09.2016 до суду звернулося ПАТ «Одеська ТЕЦ» зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України де просить визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 20.04.2016 в частині накладення арешту на кошти боржника, що обліковується на розрахунковому рахунку № 0242 відкритому в ПАТ «Фінексбанк».

02.11.2016 ухвалою господарського суду Одеської області відмовлено ПАТ «Одеська ТЕЦ» в поновленні строку на оскарження постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 20.04.2016р. в частині накладення арешту на кошти боржника, що обліковуються на розрахунковому рахунку №0242 відкритому в ПАТ "Фінексбанк"

Скаргу ПАТ «Одеська ТЕЦ» на дії державного виконавця в порядку ст. 121-2 ГПК України залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду Одеської області від 02.11.2016, до Одеського апеляційного господарської суду із апеляційною скаргою звернулося ПАТ «Одеська ТЕЦ» де просить скасувати оскаржувану ухвалу, витребувати у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України докази направлення постанови про арешт коштів боржника від 20.04.2016, поновити строк на оскарження постанови про арешт коштів боржника від 20.04.2016 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № 0242, відкритий в ПАТ "Фінексбанк" та визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України про арешт коштів боржника від 20.04.2016 в частині накладення арешту на кошти боржника, що обліковуються на розрахунковому рахунку № 0242 відкритому в ПАТ "Фінексбанк".

06.12.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ПАТ «Одеська ТЕЦ» надійшла заява де скаржник просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обємі та скасувати оскаржувану ухвалу, розглянути апеляційну скаргу без участі представника ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно області відмовив ПАТ «Одеська ТЕЦ» в поновленні строку на оскарження постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 20.04.2016р. та залишив скаргу без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно із ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вірно встановлено господарським судом Одеської області, відповідно до Пленуму Вищого господарського суду України, а саме п. 9.7 постанови Пленуму „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 № 9 встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала.

Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання. При цьому, у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення.

Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження. (аналогічна правова позиція викладена у п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р, з наступними змінами та доповненнями).

Згідно ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визначити причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, поважними визнаються ті обставини, які є обєктивно непереборними і повязані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала (ч. 2 ст. 53 ГПК України).

Слід зазначити, що за вимогами Господарського процесуального кодексу України, до початку розгляду справи по суті пред`явлених вимог господарський суд повинен перевірити чи не порушено особою, яка звернулась до суду, встановленого чинним процесуальним законодавством строку на таке звернення та чи не підлягає цей строк відновленню в разі його пропуску, і в залежності від цього вирішити питання про призначення справи до розгляду, повернення заяви/скарги без розгляду чи відмови у відновленні пропущеного строку.

Як вбачається із матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "ОДЕСЬКА ТЕЦ" звернувся до суду з заявою в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України про визнання недійсною постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 20.04.2016р. в частині накладення арешту на кошти боржника, що обліковуються на розрахунковому рахунку №0242 відкритому в ПАТ "Фінексбанк".

Обгрунтовуючи свою скаргу, скаржник посилається на те, що 15 жовтня 2012 року Господарським судом Одеської області по справі № 5017/2389/2012 було ухвалено рішення про стягнення коштів з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України». На підставі рішення суду, 30.10.2012р. було видано судовий наказ № 5017/2389/2012 для примусового стягнення коштів. Для виконання судового наказу № 5017/2389/2012, виданого Господарським судом Одеської області 30.10.2012 р., Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 35430920 згідно постанови від 29.11.2012р. Згідно постанови державного виконавця від 10.12.2015 р. було утворене зведене виконавче провадження № 49619137, до складу якого входить і виконавчій документ, виданий на підставі рішення суду в цій справі. Постановою державного виконавця від 20.04.2016 року в рамках зведеного виконавчого провадження № 49619137 було накладено арешт на всі банківські рахунки ПАТ «Одеська ТЕЦ», зокрема, і на банківський рахунок № 0242, що було відкрито в ПАТ «Фінексбанк» та використовується для виплати заробітної плати працівникам Товариства.

Скаржник в своїй скарзі просить суд поновити строк на оскарження постанови про арешт коштів боржника від 20.04.2016р. в частині накладення арешту на кошти боржника, що обліковуються на розрахунковому рахунку №0242 відкритому в ПАТ "Фінексбанк".

Обгрунтовуючи поновлення строку на оскарження постанови про арешт коштів боржника від 20.04.2016р. в додаткових поясненнях до скарги ( вх. 25603/16 від 19.10.2016) посилається на те, що згідно супровідного листа до оскаржуваної постанови про арешт від 20.04.2016 року, дата отримання ПАТ «Одеська ТЕЦ» постанови є 05.05.2016 року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Проте, як вбачається із матеріалів справи, надаючи додаткові пояснення до суду вх..№ 25603/16 від 19.10.2016, скаржником додано копію супровідного листа до оскаржуваної постанови про арешт від 20.04.2016 року, дата отримання ПАТ «Одеська ТЕЦ» постанови є 05.05.2016 року.

Отже, посилання скаржника на те, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» стало відомо про фактичний грошовий арешт коштів тільки 26.09.2016 є необгрунтованим.

Посилання скаржника на те, що господарським судом Одеської області прийнято оскаржувану ухвалу без документів, які суд двічі витребував у субєкта оскарження судовою колегією не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Однак скаржником не обґрунтовано, яким чином ненадання письмових пояснень та документів витребуваних ухвалами суду при наявності таких документів в матеріалах справи перешкоджає вирішенню спору по суті заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідно до статті 22 ГПК України надання письмових пояснень є правом, а не обовязком сторони.

Згідно ст. 34 ГПК України встановлено належність і допустимість доказів. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія доходить до висновку про те, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи, ним дана правильна юридична оцінка із застосуванням належних норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги ПАТ "Одеська ТЕЦ" не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, підстави для скасування ухвали господарського суду Одеської області від 02.11.2016р. по справі № 5017/2389/2012 відсутні.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101; 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

Постановила:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 02.11.2016р. по справі № 5017/2389/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Одеська ТЕЦ" без задоволення.

Головуючий суддя О.Л. Воронюк

Суддя В.В. Лашин

Суддя Т.А. Величко