РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016Справа №910/18696/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІнтерГарант»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 12 596,95 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Гончарук К.І. - по дов. № 12 від 16.06.2016

Андрійчук О.М. - в.о голови правління, протокол № 92 від 08.04.2013

від відповідача Доценко В.В. - по дов. № 6/2-25/45 від 20.10.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІнтерГарант» про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 12 596,95 грн. залишку гарантійного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2004 між сторонами був укладений договір про співпрацю у сфері обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 58-1/2004. Відповідно до протоколу засідання загальних зборів членів МТСБУ № 40/2011 від 24.03.2011 позивача виключено з членів МТСБУ. Позивач зазначає, що станом на 31.03.2011 залишок його коштів у Фонді захисту потерпілих в МТСБУ становив 777 724,79 грн. В період з 31.03.2011 до 26.02.2013 на поточний рахунок позивача отримано повернення від МТСБУ з Фонду захисту потерпілих у сумі 765 469,87 грн. Частина 9 ст. 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положення про Централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (затверджений рішенням МТСБУ № 238/2010 від 07.07.2010) передбачають, що у разі припинення членства страховика в МТСБУ такому страховику повертається його гарантійний внесок. Листом № 5-41/18805 від 11.07.2016 МТСБУ підтверджує, що станом на 31.12.2015 розмір залишку сплаченого ПАТ «СК «ІнтерГарант» гарантійного внеску становить 11 738,11 грн. Звітом про рух коштів ФЗП ПрАТ «СК «ІнтерГарант» за І квартал 2016 року, надісланим МТСБУ листом № 5-41/18713 від 18.07.2016, станом на 01.01.2016 залишок становить 12 596,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18696/16 та призначено справу до розгляду на 08.11.2016.

Відповідач у поданому 08.11.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на наступне. Договір на який посилається позивач припинив свою дію у зв'язку із укладенням між сторонами 15.06.2005 нового договору про співпрацю. Зазначає, що фактично позивачем сплачений гарантійний внесок в розмірі 508 764,90 грн. при цьому як вказує сам позивач йому повернуто понад зазначену суму. Договором від 15.06.2005 визначено обов'язок страховика виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх документів МТСБУ. Дія договору не пов'язана з припиненням членства страховика у МТСБУ. Після припинення членства при здійсненні розрахунків за залишками внесків повинні бути враховані усі належні результати діяльності страховика у сфері ОСЦВ та розміщення його персоніфікованих коштів, а відповідно й усіх діючі нормативні та індивідуальні документи МТСБУ. Так, упродовж дії договору позивач продовжував отримувати інвестиційний дохід. Звіт про рух коштів є підтвердженням наявності всіх активів, якими представлені страхові резерви цього страховика та які складаються не тільки з гарантійних внесків, а й інших відрахувань. Зазначає, що у разі відсутності у ФЗП залишку коштів, внесених страховиком, якого визнано банкрутом або ліквідовано для здійснення за його зобов'язаннями регламентних виплат, то такі виплати розподіляються між іншими страховиками, які мають коштів у ФЗП незалежно від наявності у них статусу члена МТСБУ на момент розподілу. Страховик не має права претендувати на кошти, які були внесені іншими страховиками у вигляді їхніх гарантованих внесків. Кошти ЦСРФ й ФЗП розміщуються з урахуванням безпечності, прибутковості та ліквідності у тому числі на банківських рахунках. Оскільки кошти були розміщенні у ПАТ «Брокбізнесбанк», який знаходиться на стадії ліквідації, МТСБУ прийнято рішення про визнання заборгованості банку безнадійною та розподіл між страховиками участі у створенні резерву знецінення фінансових інвестицій та визначена й частка позивача у проблемних банках.

Відповідачем 08.11.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника в судове засідання та необхідністю надання додаткових документів.

Позивачем в судовому засіданні 08.11.2016 заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з відзивом відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/18696/16 від 08.11.2016, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача, та враховуючи клопотання обох сторін, розгляд справи був відкладений на 15.11.2016.

В судовому засіданні 15.11.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 24.11.2016.

Позивачем в судовому засіданні 24.11.2016 подано банківські виписки про сплату ним на користь МТСБУ відрахування до фонду захисту потерпілих від отриманих премій.

Відповідачем в судовому засіданні 24.11.2016 подано додаткові пояснення щодо позовних вимог, в яких зазначає наступне. Відповідно до п. 43.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» джерелами формування централізованих страхових резервних фондів є: разові гарантійні внески страховиків у розмірі, визначеному цим Законом; відрахування страховиків з премійобов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності у розмірі, визначеному Координаційною радою МТСБУ; повернені МТСБУ в регресному порядку кошти за заподіяну у ДТП шкоду; добровільні внески та пожертвування. Відповідно п. 51.1. Закону (у редакції на час втрати позивачем членства у МТСБУ) страховик для набуття статусу асоційованого члена МТСБУ зобов'язаний сплатити до фонду захисту потерпілих (ФЗП) гарантійний внесок у розмірі, визначеному положенням про цей фонд. Повернення страховику здійснюється тільки гарантійного внеску. Відповідно до п. 51.9. Закону (у редакції на час втрати позивачем членства у МТСБУ) коштами страхових резервів відповідних страховиків є кошти, сплачені такими страховиками до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ як гарантійні внески, та відрахування з премій обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Саме тому всі кошти (не тільки сплачені) рахуються за відповідним страховиком. Але це не змінює положень законодавства щодо повернення страховику коштів з фондів - поверненню підлягають тільки суми, які обчислюються тільки зі сплачених страховиком гарантійних внесків з урахуванням інвестиційного доходу та виплат, які МТСБУ повинне зробити третім особам за рахунок цих коштів. На час, коли припинилося членство позивача у МТСБУ, але не припинилися договорні відносини з МТСБУ. З положень позовної заяви позивачем було отримано від відповідача (МТСБУ) більше коштів, ніж був зроблений його (страховика) внесок до ФЗП. А суми, що були зазначені у акті звірки та звіті, наданому позивачем, не мають вже ніякого відношення до гарантійного внеску, а є сумами, що стягувалися МТСБУ з винуватців ДТП у регресному порядку за наслідками здійснених МТСБУ регламентних виплат за заподіяну у ДТП шкоду згідно персоніфікованого обліку страховиків.

В судовому засіданні 24.11.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 01.12.2016.

Позивачем 01.12.2016 до відділу діловодства подано письмові пояснення, в яких зазначає, що гарантійні внески, базовий та додатковий гарантійний внесок, відрахування та гарантійні внески - все це є коштами, які належать страховику і, відповідно до законодавства, повертаються. Позивач перерахував належні до сплати суми до фондів МТСБУ відповідно до законодавства та не претендує на повернення коштів, які відповідно до Закону та статуту МТСБУ йому не повертаються та не належать. Суми повернень коштів позивача з ФЗП як гарантійних внесків визначалися у графі гарантійні внески звіту про рух коштів Фонду захисту потерпілих. Згідно із звітом,наданим МТСБУ, про рух коштів Фонду захисту потерпілих станом на 01.01.2016 залишок, який мало повернути МТСБУ, складав 12 596,95 грн. Згідно із звітом, наданим МТСБУ,про рух коштів Фонду захисту потерпілих станом на 31.03.2016 залишок, який мало повернути МТСБУ, складав 0,00 грн. Таким чином, залишок коштів позивача у ФЗП був розподілений після спливу трирічного строку їх повернення відповідно до Закону. Та жодні вказані у даному звіті відрахування після дати виходу страховика - асоційованого члена МТСБУ в жодному Законі, що регулює дані правовідносини, не зазначені.

В судовому засіданні 01.12.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

01.12.2004 між Моторним (транспортним) страховим бюро України та страховиком-членом МТСБУ - Закритим акціонерним товариством Страхова компанія «Укргаз», який змінив назву на Закрите акціонерне товариство Страхова компанія «ІнтерГарант» був укладений договір про співпрацю № 58-1/2004, предметом якого є співробітництво та представництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за звичайними договорами страхування, зі строком дії до 01.12.2005.

Проте, 15.06.2005 між Моторним (транспортним) страховим бюро України та Закритим акціонерним товариством Страхова компанія «Укргаз» був укладений новий договір про співпрацю № 063 (далі - договір), предметом якого є співробітництво та представництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування.

Суд приходить до висновку, що з укладенням сторонами 15.06.2005 договору про співпрацю № 063 попередній договір про співпрацю № 58-1/2004 від 01.12.2004 припинив свою дію.

Пункт 51.1. ст. 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент укладення договору) визначає, що для набуття статусу асоційованого члена МТСБУ страховик зобов'язаний:

а) отримати ліцензію на здійснення страхування цивільно-правової відповідальності;

б) сплатити до фонду захисту потерпілих гарантійний внесок у розмірі, визначеному положенням про цей фонд, у сумі, не меншій за еквівалент 100 тисяч євро.

Матеріалами справи (банківськими виписками) підтверджується сплата позивачем 21.01.2005 гарантійного внеску в загальному розмірі 508 764,90 грн.

Згідно з п. 3.1.15 договору страховик зобов'язаний поповнювати гарантійний внесок у разі, коли Бюро сплатило за страховика страхові відшкодування згідно з п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок чого розмір гарантійного внеску, сплаченого таким страховиком до фонду захисту потерпілих зменшився.

Належних доказів в підтвердження сплати (поповнення) позивачем гарантійного внеску до розміру 777 724,79 грн. (мова про який йде в позовній заяві) не подано.

Відповідно до п. 51.9. ст. 59 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент припинення членства позивача) кошти, сплачені страховиками до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ як гарантійні внески, та відрахування з премій обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є коштами страхових резервів таких страховиків.

МТСБУ має право розпоряджатися зазначеними коштами виключно відповідно до умов, визначених цим Законом та Статутом МТСБУ.

Як зазначає позивач в позовній заяві та не заперечується відповідачем згідно протоколу засідання загальних зборів членів МТСБУ № 40/2011 від 24.03.2011 позивача було виключено з членів МТСБУ.

Згідно з п. 3.1.4 договору страховик зобов'язаний виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх нормативних документів Бюро, затверджених органами управління Бюро відповідно до їх компетенції.

Зі змісту Статуту МТСБУ (п. 6.9) вбачається, що виключення страховика з членів Бюро не тягне за собою припинення дії договору про співпрацю між Бюро та страховиком.

Згідно з п. 51.1. ст. 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент припинення членства позивача) повернення гарантійного внеску страховику - асоційованому члену МТСБУ у тій частині, що дорівнює загальному ліміту відповідальності цього страховика по всіх договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що були ним укладені протягом останніх трьох років перед виходом страховика із складу МТСБУ, здійснюється протягом трьох років з дня виходу його із складу МТСБУ з урахуванням частки інвестиційного доходу, отриманого на його долю внеску, і спрямованої на поповнення фонду захисту потерпілих, та з вирахуванням сум страхових відшкодувань за внутрішніми договорами страхування, що були здійснені МТСБУ за цього страховика.

Відповідно до п. 3.11.2 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 238/2010 від 07.07.2010, при виході страховика зі складу Бюро у зв'язку із виключенням з членів Бюро, втратою статусу асоційованого члена або позбавленням членства в Бюро повернення такому страховику його гарантійного внеску здійснюється в строк, визначений Законом. Гарантійні внески повертаються Дирекцією Бюро частинами: 10% його залишку - протягом 12 місяців з дати виходу страховика із складу Бюро, 30% залишку - протягом 12 місяців з дати виплати першої частини і решта залишку не пізніше закінчення трирічного строку з дати виходу страховика зі складу Бюро, з урахуванням наступних особливостей.

Згідно звітів про рух коштів ФЗП ЗАТ «СК «ІнтерГарант» за 2 квартал 2011 року, за 4 квартал 2011 року, за 2 квартал 2012 року, за 1 квартал 2013 року та банківських виписок вбачається, що відповідачем позивачу було повернуто гарантійний внесок у загальному розмірі 765 469,87 грн., з яких частка інвестиційного доходу складає 54 864,68 грн., а саме

02.06.2011 - 10% гарантійного внеску в сумі 68 615,123 грн.,

28.12.2011 - 30% гарантійного внеску в сумі 185 260,85 грн.,

21.05.2012 - залишок гарантійного внеску в сумі 432 275,32 грн.,

26.02.2013 - гарантійного внеску в сумі 80 618,88 грн.

Відповідно до ст. 6.14 Статуту МТСБУ при виключенні страховика з членів Бюро, а також у випадках втрати статусу асоційованого та/або повного члена, позбавлення страховика статусу повного члена, позбавлення членства страховика в Бюро вступні та членські внески, а також відрахування до фонду попереджувальних заходів йому не повертаються.

Слід зазначити, що відповідно до п.п. 43.1., 43.2 ст. 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов'язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються централізовані страхові резервні фонди, джерелами формування яких є:

43.2.1. базовий та додаткові гарантійні внески у розмірі, визначеному МТСБУ;

43.2.2. відрахування страховиків з премій обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі, визначеному Координаційною радою МТСБУ;

43.2.3. повернені МТСБУ в регресному порядку кошти за заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду;

43.2.4. добровільні внески та пожертвування.

Акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2014 по 30.09.2014 не приймається судом в якості належного підтвердження наявності залишку сплаченого гарантійного внеску в сумі 11 739,11 грн., оскільки з його змісту не можливо достеменно встановити, що це саме гарантійний внесок.

Звіт про рух коштів ФЗП ПАТ «СК «ІнтерГарант» за 4 квартал 2014 року, наданий МТСБУ, також не підтверджує суму 11 739,11 грн. в якості гарантійного внеску, оскільки у наведеній у цьому звіті таблиці у відповідній графі стоїть 0,00 грн.

З тих самих обставин, що наведені вище звіт про рух коштів ФЗП ПАТ «СК «ІнтерГарант» за 1 квартал 2016 року також не приймається в якості підтвердження розміру залишку саме гарантійного внеску в сумі 12 596,95 грн.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем не було належним чином доведено наявність залишку сплаченого саме гарантійного внеску та не доведено його розмір у сумі 12 596,95 грн.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІнтерГарант» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.12.2016.

СуддяВ.В.Сівакова