РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016Справа №910/20080/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія МАКСІБУД

ІНЖИНІРИНГ»

до Приватного акціонерного товариства «АЕРОБУД»

про стягнення 213 698,26 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Гриценко І.А., за довіреністю №3 від 01.04.2016

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія МАКСІБУД ІНЖИНІРИНГ» до Приватного акціонерного товариства «АЕРОБУД» про стягнення 213 698,26 грн., з яких: 147 266,91 грн. основного боргу, 58 992,83 грн. інфляційних втрат, 7 438,52 грн. 3% річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду в капітальному будівництві № 290813 від 29.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/20080/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.12.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

У судовомому засіданні 07.12.2016 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду спрви, у зв'язку з необхідністю провести звірку взаєморозрахунків та підготувати відзив на позовну заяву.

Представник у судовому засіданні 07.12.2016 заперечив проти задоволення даного клопотання та надав суду оригінали документів, для огляду у судовому засіданні.

Розглянувши клопотання суд його відхилив.

У судовому засіданні 07.12.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.12.2016 надати суду пояснення по суті спору наразі не зміг, оскільки не готовий до судового засідання.

Суд, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголосив перерву у судовому засіданні до 14.12.2016, для дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні 14.12.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач уповноважених представників до судового засідання 14.12.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судового зсідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 14.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія МАКСІБУД ІНЖИНІРИНГ» (далі - позивач, підрядник) та Приватним акціонерним товариством «АЕРОБУД» (далі - відповіда, генпідрядник) було укладено договір підряду в капітальному будівництві №290813 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору, генеральний підрядник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати з використанням матеріалів власного постачання, власними та/або залученими силами та засобами, з використанням власних механізмів та механізмів генпідрядника, комплекс проектних та будівельно-монтажих робіт по монтажу алуміневих засклених конструкцій на об'єкті: «Житлово-офісний комплекс з елементами соціальної інфраструктури, розташований за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Воровського, 21», згідно з переданою генпідрядником та затвердженою замовником проектною документацією, з дотриманням чинних в Україні державних будівельних стандартів, норм і правил, та здати виконані роботи генпідряднику у відповідності з умовами даного договору.

Позивач пояснив суду, що на виконання зобов'язань за договором, укладеними додатками до нього, додатковими угодами №1 від 23.04.2014, №2 від 24.04.2014, №4 від 07.10.2014, №5 від 07.10.2014, №6 від 15.06.2015 до договору, підрядником був виконаний комплекс підрядних робіт у повній відповідності до договору, що підтверджується підписаними сторонами довідками про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2), а саме: за жовтень 2013 в сумі 1157976,42 грн., за жовтень 2013 №2 в сумі 346995,90 грн., за листопад 2013 №3 в сумі 301529,84 грн., за груднь 2013 №4 в сумі 1757437,58 грн., за грудень 2013 №5 в сумі 1246809,17 грн., за січень 2014 № 6 в сумі 1076449,62 грн., за лютий 2014 №7 на суму 1253285,22 грн., за лютий 2014 №8 на суму 389736,60 грн., за березень 2014 № 9 на суму 510828,97 грн., за березень 2014 №10 на суму 244664,92 грн., за квітень 2014 №11 на суму 152138,78 грн., за травень 2014 №12 на суму 117148,51 грн., за червень 2014 №13 на суму 80749,84 грн., за додатковою угодою №1 до договору: за жовтень 2014 №1 на суму 117338,14 грн., за листопад 2014 №2 на суму 205587,47 грн., за додатковою угодою №2 до договору за липень 2014 №14 в сумі 177243,70 грн., за додатовою угодою №4 до договору за лютий 2015 на суму 10646,24 грн., за додатковою угодою №5 до договору за листопад 2014 на суму 102273,50 грн., за грудень 2014 №2 на суму 16794,70 грн., за січень 2015 №3 2015 на суму 8397,35 грн., за лютий 2015 №4 на суму 8397,35 грн., за додатковою угодою №6 до договору за листопад 2015 в суму 3302,10 грн., за грудень 2015 №1 в сумі 192 090,89 грн.

Загальна сума виконаних робіт за договором та додатковими угодами до договору складає 9 477 822,81 грн.

Позивач зазначив, що станом на 23.09.2016 оплатив виконані роботи в тому числі шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог (заява №1 про припинення зобов'язань зарахування від 26.02.2015) на суму 9 324 034,97 грн.

Сума боргу відповідача перед позивачем станом на 23.09.2016 становила 153 787,84 грн., що підтверджується підписаними сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на період з 01.10.2013 по 23.09.2016.

Станом на дату подання даної позовної заяви сума боргу відповідача перед позивачем з врахуванням зарахованих однорідних вимог згідно з заяви про припинення зарахування від 19.09.2016 отриманої/зарахованої відповідачем 29.09.2016 сума зарахування (6 520,93 грн.) складає 147 266,91 грн. (зазначена сума боргу підтверджується відповідачем в пункті 5 заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 19.09.2016).

Відповідно до п. 5.4. договору, фінансування матеріалів та робіт за даним договором виконуються за наступним чином: розрахунки за виконані будівельно-монтажні роботи на об'єкті здійснюються генпідрядником за фактично виконані підрядником обсяги робіт, підтверджені підписами сторонами актами виконаних робіт та довідками про вартість, проводяться на підставі рахунків - фактур підрядника, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту фактичного затвердження сторонами акту виконаних робіт та довідки про вартість робіт.

Позивач зазначив, що відповідач порушуючи умови договору, не оплачує належним чином вартість виконаних робіт. Позивач неодноразово звертається до відповідача з вимогою належним чином виконати умови договору та сплатити суму боргу, що підтверджується листами від 06.05.2016 №15/05-147 врученим норучно, листом від 31.05.2016 №16/05-188 отриманим відповідачем 26.06.2016, що підтверджується повідомленням про вручення, натомість вимоги позивача були залишені без задоволення та листи без відповіді.

Станом на 26.02.2015 у відповідача перед позивачем за договором та додатковими угодами до договору виникла заборгованість в розмірі 434 035,34 грн. (що підтверджується та визнано у заяві про припинення зобов'язань зарахуванням від 26.02.2016), а саме: за договором - 315 051,59 грн.; за додатковою угодою №1 до договору - 16 117,23 грн.; за додатковою угодою №2 до договору - 102 866,52 грн.; за зазначеною заявою від 26.02.2015 (в п.п.Б1, п.1.4.2. р.1.4.), позивач та відповідач узгодили, що в результаті зарахування однорідних зустрічних вимог за заявою станом на 27.02.2016 сума боргу відповідача перед позивачем за договором від 29.08.2013 №290813 складає: 144 259,74 грн. Зазначена сума не була оплачена відповідачем строк прострочення по сплаті складає 610 днів (з 27.02.2015 по 28.10.2016).

В період дії договору, позивач та відповідач уклали додаткову угоду №6 до договору, на підставі зазначеної угоди відповідачем були виконані роботи на суму 195392,99 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт та актом приймання виконаних робіт за листопад-грудень 2015 зазначені роботи оплачені виконавцем на суму 185864,89 грн., сума боргу до зарахування його частини згідно заяви від 19.09.2016 (в розмірі 6 520,93 грн.) склала 9528,10 грн. після зарахування яке відбулось 29.09.2016 складала 3007,17 грн.

Виконані роботи за грудень 2015 за додатковою угодою №6 повинні були бути оплачені не пізніше 10 банківських днів з дати їх прийняття згідно п. 7.2. додаткової угоди №6 до договору. Враховуючи, що роботи за грудень 2015 були прийняті 14.12.2015 оплата повинна здійснюватись до 29.12.2015. Повна оплата боргу, строк прострочення по сплаті суми розмір 9528,10 грн.складає 276 днів (з 29.12.2015 по 29.09.2016) по суті 3007,17 грн. склав 30 днів (з 26.09.2016 по 28.10.2016), в зв'язку з чим відповідач зобов'язаний сплатити позивачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 610,80 грн. та 215,56 грн. три проценти річних.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення умов договору підряду в капітальному будівництві №290813 від 29.08.2013 щодо строку оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення 147 266,91 грн. основного боргу, 58 992,83 грн. інфляційних втрат та 7 438,52 грн. 3 % річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду в капітальному будівництві № 290813 від 29.08.2013.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням забов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом забов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності, розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Виходячи із умов договору підряду в капітальному будівництві № 290813 від 29.08.2013, граничним строком виконання відповідачем зобов'язань з оплати виконаних робіт є 29.15.2015.

Суд встановив, що сума боргу відповідача перед позивачем станом на 23.09.2016 становила 153 787,84 грн., що підтверджується підписаними сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на період з 01.10.2013 по 23.09.2016.

Станом на дату подання даної позовної заяви сума боргу відповідача перед позивачем з врахуванням зарахованих однорідних вимог згідно з заяви про припинення зарахування від 19.09.2016 отриманої зарахованої відповідачем 29.09.2016 сума зарахування (6 520,93 грн.) складає: 147 266,91 грн. (зазначена сума боргу підтверджується відповідачем в пункті 5 заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 19.09.2016). (144 259,74 + 9528,10 - 6 520,93 = 147 266,91 грн.)

Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови договору підряду в капітальному будівництві № 290813 від 29.08.2013, узв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 147 266,91 грн. За таких обставин суд визнав позовні вимогив цій частині обґрунтованими та такою, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просив стягнути з відповідача відпловідно до договору №290813 від 29.08.2013 за період з 27.02.2015 по 28.10.2016 розмір інфляційних втрат становить 58 382,01 грн., 7222,96 грн. 3% річних та відповідно до додаткової угоди №6 610,82 грн. інфляційних втрат, 215,56 грн. 3% річних за період з 29.12.2015 по 29.09.2016.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним показником знецінення грошових коштів і розраховується він не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. За таких обставин застосовувати індекс інфляції у випадку, коли борг виник у певному місяці і в тому же місяці був погашений, - підстави відсутні. Крім того, при розрахунку інфляційних нарахувань мають бути враховані рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», згідно з якими при застосування індексу інфляції слід умовно вважати, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 до 31 числа, то розрахунок починається за наступного місяця - червня.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Згідно розрахунку позивача відповідно до договору №290813 від 29.08.2013 за період з 27.02.2015 по 28.10.2016 розмір інфляційних втрат становить 58 382,01 грн., 7222,96 грн. 3% річних та відповідно до додаткової угоди №6 за період з 29.12.2015 по 29.09.2016 610,82 грн. інфляційних втрат, 215,56 грн. 3% річних.

Розрахунок позивача перевірено судом та є арифметично вірним.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З наданих позивачем доказів вбачається, що він виконав належним чином свої зобов'язання за договором підряду в капітальному будівництві № 290813 від 29.08.2013, тоді як відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставки товару за даним договором не виконав належним чином.

Враховуючи викладене, господарський суд визнає позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія МАКСІБУД ІНЖИНІРИНГ» до Приватного акціонерного товариства «АЕРОБУД» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю в сумі 213 698,26 грн.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АЕРОБУД» (03148, м. Київ, вул. Пшенична, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія МАКСІБУД ІНЖИНІРИНГ» (07540, м. Березань, Київська область, 164, ) 147 266 (сто сорок сім тисяч двісті шістдесят шість) грн. 91 коп. основного боргу, 7 438 (сім тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 52 коп. трьох відсотків річних, 58 992 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 83 коп. інфляційних втрат та 3 205 (три тисячі двісті п'ять) грн. 47 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 19.12.2016.

Суддя І.О. Андреїшина