ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 909/367/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н. А.

суддів Кузь В.Л.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ №1415-2118в від 07.11.2016р.

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10..2016р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславської теплоенергетичної компанії" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області (вх.№10377/16 від 17.10.16)

у справі №909/367/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", м. Івано-Франківськ,

про стягнення 3 227 537,10грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2-представник;

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4-представники

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду № 703 від 28.11.2016 у звязку із перебуванням у відпустці судді Данко Л.С. зобовязано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у справі № 909/367/16.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.11.2016 у звязку із перебуванням у відпустці судді Данко Л.С. у склад колегії суддів для розгляду справи № 909/367/16 введено замість судді Данко Л.С. суддю Кузь В.Л.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст.811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2016р. у справі №909/367/16 (суддя Шкіндер П.А..) заяву ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" №13/2831 від 17.10.2016року (вх. 10377/16 від 17.10.2016року) про відстрочку виконання рішення суду у справі № 909/367/16 задоволено; відстрочено виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016року у справі № 909/367/16 до 30 квітня 2018року.

ПАТ НАК Нафтогаз України подано апеляційну скаргу вих. №1415-2118в від 07.11.2016р., в якій просить скасувати ухвалу суду про надання відстрочки виконання рішення суду, у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016року у справі № 909/364/16 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що проаналізувавши заяву боржника та додані до неї документи, скаржник вважає, що боржником не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, на котрі мітиться посилання в заяві боржника. Зокрема, скаржник зазначає, що скрутне фінансове становище боржника не є підставою надання судом відстрочки виконання рішення суду. Боржник є підприємством, яке здійснює підприємницьку діяльність та володіє обіговими коштами та активами, він має право взяти кредит на погашення існуючого боргу або вчинити інші дії для погашення заборгованості.

Отже, на думку скаржника, відсутні будь-які обставини, які б могли ускладнити або унеможливити виконання судового рішення та могли б бути підставами для надання судом відстрочки виконання рішення у даній справи.

Окрім того, скаржник зазначає, що ПАТ НАК Нафтогаз України як суб»єкт господарювання державного сектору економіки, що забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, має стратегічне значення для безпеки та економіки держави. Фінансовим планом скаржника, який затверджений Кабінетом Міністрів України не передбачено фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу.

ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" у відзиві на апеляційну скаргу ухвалу суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016р. у справі №909/367/16 позов ПАТ НАК Нафтогаз України до ТОВ « Станіславська теплоенергетична компанія» про стягнення суми основної заборгованості в сумі 970 205,40 грн., інфляційних втрат в сумі 1 411 526,96 грн., 3% річних у розмірі 114 601,17 грн. та пеню у розмірі 731 203,56 грн. задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ТОВ « Станіславська теплоенергетична компанія» на користь ПАТ НАК Нафтогаз України основний борг у розмірі 970 205,40 грн., пеню у розмірі 362 541,77 грн., інфляційні збитки у розмірі 1 207 593,52 грн., 3% річних у розмірі 113 402,12 грн. та 45 244,27 грн. - судового збору.

В частині стягнення з ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", м. Івано-Франківськ - 2 206,26грн. пені, 203 933,44грн. інфляційних втрат та 569,56грн. 3% річних - відмовлено.

На виконання вказаного рішення господарським судом видано наказ від 29.08.2016р.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (частина перша статті 116 Господарського процесуального кодексу України).

17.10.2016р. на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області від відповідача ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" подано заяву №13/2831 від 17.10.2016року (вх. 10377/16 від 17.10.2016року) про відстрочку виконання рішення суду у справі №909/367/16, в якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення до 30 квітня 2018року.

В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що на сьогоднішній день сплата заборгованості є неможливою в зв"язку із обставинами, які унеможливлюють його виконання.

Так, зокрема, заявник зазначив, що рівень розрахунків споживачів за поставлену відповідачем теплову енергію є низьким, станом на 01 жовтня 2016 року дебіторська заборгованість бюджетних установ та організацій та інших споживачів перед відповідачем за поставлений природній газ становить 10 338 191,81 грн.. Тому відповідач є збитковим підприємством, що підтверджується його балансом, та звітом про фінансові результати за 1 півріччя 2016року, згідно з яким чистого прибутку не має. При зазначених обставинах, товариство не зможе виконати рішення господарського суду, а також виплачувати заробітну плату, сплачувати обов'язкові відрахування до бюджету та забезпечити тепловою енергією споживачів м. Івано-Франківська.

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву боржника, відстрочено виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016року у справі № 909/367/16 до 30 квітня 2018року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

За змістом ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Із зазначеного вбачається, що ГПК України не містить конкретних підстав та застережень відстрочки чи розстрочки, а лише встановлює критерії, що ускладнюють виконання рішення суду.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Згідно із Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно із вимогами ст.121 ГПК України до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві, зокрема щодо неможливості чи утруднення виконання рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи заявник, відповідач у справі, не ухиляється від сплати коштів, що присуджені до стягнення рішенням суду, однак його намагання знайти кошти та механізм погашення боргу не досягли позитивного результату як для нього, так і для позивача, який не отримав те, що йому присуджено за судовим рішенням, що набрало законної сили.

Матеріалами справи підтверджується скрутний фінансовий стан підприємства відповідача (боржника). Як вбачається з балансу підприємства станом на 30.06.2016року та звіту про фінансові результати півріччя 2016року , підприємство є збитковим.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» зверталось до уряду країни та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до Міністерства енергетики та вугільної промисловості з метою віднайти механізм погашення заборгованості перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за попередні опалювальні сезони, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України як головного розпорядника та відповідального виконавця бюджетної програми, про що свідчать наявні у справі копії листів та фіскальні чеки поштових відділень зв'язку.

З матеріалів справи також вбачається, що у відповідача відсутні кошти на рахунках, беззаперечним та загальновідомим є факт існування Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу на якого покладено спеціальні обов'язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 18.12.2014 № 217 (зі змінами від 18.12.2015), яким визначено алгоритм розрахунків розподілу коштів для позивача та газорозподільної системи, і на що (алгоритм) відповідач жодним чином не може впливати.

Заявник подав докази відсутності коштів на рахунках відповідача- залишок становить 4 335тис.грн. (період лютий- вересень 2016року), які спрямовані на виплату заробітньої плати та виконання податкових зобов"язань.

В справі також містяться докази відсутності у заявника нерухомого майна, на яке би можна було звернути стягнення, оскільки приміщення, споруди, будівлі, котли та теплові мережі, в яких здійснюються господарська діяльність знаходяться в оренді.

Враховуючи те, що у відповідача існують обставини щодо винятковості фінансової та господарської ситуації, пов'язаної з неможливістю негайного виконання рішення, відстрочка виконання рішення дозволить підприємству провести реальну оплату боргу без знищення підприємства, як такого.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про існування реальних обставин, які ускладнюють виконання рішення у справі, однак, прийшла до висновку, що заяву боржника слід задоволити частково та відстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016 у справі № 909/367/16 до 30 липня 2017 року з огляду на наступне.

Суд першої інстанції приймаючи ухвалу про відстрочку виконання рішення суду у справі №909/367/16 до 30 квітня 2018року не врахував матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Колегія суддів вважає, що судом не враховано міжнародно-правові норми захисту порушених прав та вимоги національного законодавства, що є підставою для частково скасування ухвали суду першої інстанції.

Визначаючи термін відстрочення виконання рішення, судова колегія бере до уваги матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, суспільне значення підприємства, яке є постачальником теплової енергії у м.Івано-Франківську, а також те, що сума, яка присуджена до стягнення за рішенням суду в основному складається з неустойки (пеня), трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, тобто додаткових нарахувань, з метою недопущення зриву опалювального періоду 2016/2017 років, задоволення господарських інтересів обох сторін та недопущення можливих негативних наслідків примусового виконання рішення суду у встановлені законодавством строки та реального виконання рішення.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абз.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що, порушуючи зобов»язання з виплати суми боргу відповідач унеможливлює нормальне функціонування позивача, судовою колегією не береться до уваги, зважаючи на те, що відстрочка виконання рішення зробить реальною можливість отримання боргу позивачем та сприятиме можливості продовження господарської діяльності заявнику.

Враховуючи наведене, ухвала суду підлягає скасуванню частково, а заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016року у справі № 909/367/16 частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається пропорційно до задоволених вимог на сторони порівну..

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства НАК Нафтогаз України, м. Київ №1415-2118в від 07.11.2016 задоволити частково.

2.Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2016р. у справі №909/367/16 скасувати частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016 року у справі № 909/367/16 до 30 липня 2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», вул. Індустріальна, 34, м.Івано-Франківськ, 76014, , на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001, , судовий збір у розмірі 689,00грн. за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати наказ.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Справу направити у Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.