ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016р. Справа№ 914/2799/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П., при секретарі судового засідання Краєвському І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,
до відповідача:Комунального підприємства «Бродитеплоенерго», м. Броди, Львівська область,
про: стягнення 1.277.731,78 грн.
Суддя В. Трускавецький
Представники:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 11.06.2014 р.),
відповідача:не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» про стягнення 1.277.731,78 грн. Ухвалою суду від 04.11.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.11.2016 р. Розгляд справи відкладався з 23.11.2016 р. на 14.12.2016 р. та на

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору №12/790-Бо-21 купівлі-продажу природного газу від 03.09.2012 р. своєчасно не оплатив вартості отриманого газу. Внаслідок несвоєчасного погашення боргу відповідачу нараховано 82.667,38 грн. три проценти річних та 1.195.064,40 грн. - інфляційних втрат.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимог підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяви та надав усні пояснення по суті справи.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, причин повторного неприбуття не повідомив, хоч був належно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, вимог попередніх ухвал суду не виконав, проти позову не заперечив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач не скористався правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

Між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Бродитеплонерго» укладено Договір №12/790-БО-21 купівлі-продажу природного газу від 03.09.2012 р. (надалі Договір). За цим договором Продавець (позивач у справі) зобовязується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підлягають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець (відповідач у справі) зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Сторонами у Додатковій угоді №1 від 30.11.2012 р. викладено п. 7.2. статті 7 Договору в наступній редакції: «У разі не виконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу».

Сторонами у Додатковій угоді №2 від 24.10.2014 р. доповнено п. 6.3. статті 6 Договору абзацом в наступній редакції: « 6.3. У разі сплати боргу по неустойці, інфляційним нарахуванням, процентам річних та судовому збору, за даним Договором, Покупець повинен обовязково зазначити це в платіжному дорученні».

На виконання умов Договору Постачальник поставив, а Покупець отримав природний газ на загальну суму 3.513.890,72 грн., що підтверджується: актом приймання-передачі природного газу від 27.11.2012 р. в обсязі 81,968 тис. м куб. на суму 382.113,18 грн.; актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2012 р. в обсязі 257,922 тис. м куб. на суму 1.202.364,26 грн.; актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2012 р. в обсязі 413,883 тис. м куб. на суму 1.929.413,28 грн.

Відповідач свої зобовязання з оплати отриманого природного газу у строк передбачений Договором не виконав.

Господарським судом Львівської області рішенням від 24.06.2014 р. задоволено позов ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Стягнуто на користь останнього з КП «Бродитеплоенерго» 2.787.890,72 грн. основного боргу, 211.867,58 грн. пені, 38.795,82 грн. інфляційних втрат, 104.918,98 грн. три проценти річних та 62.869,46 грн. судового збору.

Відтак, за неналежне виконання грошових зобовязань позивачем нараховано відповідачу 82.667,38 грн. три проценти річних за період з 03.04.2014 р. по 08.12.2015 р. та 1.195.064,40 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2014 року по вересень 2015 року, який не охоплюється рішенням суду від 24.06.2014 р. у справі 914/1799/14.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з приводу газопостачання.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, за змістом якого позивач взяв на себе зобов'язання поставляти природний газ відповідачу, а останній взяв на себе обов'язок прийняти та сплатити отриманий природній газ на умовах та в строки встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 6.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач взяті на себе зобовязання з поставки природного газу виконав, а відповідач свій обовязок з оплати не виконав. Як наслідок, 24.06.2014 р. рішенням Господарського суду Львівської області стягнуто з КП «Бродитеплоенерго» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2.787.890,72 грн. основного боргу, 211.867,58 грн. пені, 38.795,82 грн. інфляційних втрат, 104.918,98 грн. три проценти річних та 62.869,46 грн. судового збору.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 82.667,38 грн. три проценти річних за період з 03.04.2014 р. по 08.12.2015 р. та 1.195.064,40 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2014 року по вересень 2015 року, який не охоплюється рішенням суду від 24.06.2014 р. у справі 914/1799/14.

Суд перевіривши розрахунок трьох процентів річних (з урахуванням положень пункту 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України у постанові «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. №14), дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 3.661,49 грн. трьох процентів річних підлягає до задоволення частково, адже позивачем нараховано три проценти річних також на дату остаточного виконання зобовязання, що не є вірним. Відтак, до задоволення підлягає сума трьох процентів річних у розмірі 82.532,53 грн. В частині позовних вимог про стягнення 134,85 грн. трьох процентів річних суд відмовляє за безпідставністю.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
858477.4403.04.2014 - 01.10.20141823 %12841.88

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1929413.2803.04.2014 - 01.10.20141823 %28861.91
1147227.8802.10.2014 - 08.12.20154333 %40828.74

В частині стягнення інфляційних втрат, судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми. Відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.04.2014 - 30.04..241.03328778.81900864.05
01.05.2014 - 31.05..241.03833139.24905224.48
01.06.2014 - 30.06..241.0108720.85880806.09
01.07.2014 - 31.07..241.0043488.34875573.58
01.08.2014 - 31.08..241.0086976.68879061.92
01.09.2014 - 30.09..241.02925290.47897375.71
01.10.2014 - 31.10..241.02420930.05893015.29
Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 127.324,44 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.04.2014 - 30.04.1.651.03364499.212019020.86
01.05.2014 - 31.05.1.651.03874271.822028793.47
01.06.2014 - 30.06.1.651.01019545.221974066.87
01.07.2014 - 31.07.1.651.0047818.091962339.74
01.08.2014 - 31.08.1.651.00815636.171970157.82
01.09.2014 - 30.09.1.651.02956681.132011202.78
01.10.2014 - 31.10.1.651.02446908.522001430.17
Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 285.360,16 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.11.2014 - 30.11.1.181.01927941.421498542.60
01.12.2014 - 31.12.1.181.03044118.041514719.22
01.01.2015 - 31.01.1.181.03145588.641516189.82
01.02.2015 - 28.02.1.181.05377941.861548543.04
01.03.2015 - 31.03.1.181.108158824.931629426.11
01.04.2015 - 30.04.1.181.140205884.171676485.35
01.05.2015 - 31.05.1.181.02232353.231502954.41
01.06.2015 - 30.06.1.181.0045882.401476483.58
01.07.2015 - 31.07.1.180.990-14706.011455895.17
01.08.2015 - 31.08.1.180.992-11764.811458836.37
01.09.2015 - 30.09.1.181.02333823.831504425.01
01.10.2015 - 31.10.1.180.987-19117.821451483.36
Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 586.769,88 грн.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат є обґрунтованими частково, в сумі 999.454,48 грн. В іншій частині (195.609,92 грн.) суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» (адреса: вулиця Гончарська, будинок 3-А, місто Броди, Львівська область, 80600; ідентифікаційний код 05445639) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (адреса: вулиця Б. Хмельницького, будинок 6, місто Київ, 01001; ідентифікаційний код 20077720) 82.532,53 грн. три проценти річних, 999.454,48 грн. інфляційних втрат та 16.229,75 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.12.2016 року.

Суддя Трускавецький В.П.