ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 грудня 2016 року Справа № 910/9797/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної екологічної інспекції України
на постанову відКиївського апеляційного господарського суду 25.10.2016
у справі Господарського суду№ 910/9797/16 міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив"
доДержавної екологічної інспекції України
простягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція України звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 у справі № 910/9797/16.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Скаржник звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на оскаржуване судове рішення, мотивуючи його тим, що на адресу Державної екологічної інспекції України надійшли листи Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі від 27.07.2016 №№ 02-08/2117, 02-08/2118, від 18.08.2016 №№ 02-08/2754, 02-08/2755, 02-08/2756, 02-08/2757, якими казначейська служба повідомила відповідача про отримання нею документів про безспірне списання з рахунків скаржника коштів, та зазначила про те, що скаржнику необхідно протягом п'яти робочих днів надати інформацію пов'язану з виконанням рішення про стягнення коштів, зазначити номер рахунку, КПКВ та КЕКВ, з якого буде здійснено безспірне списання коштів; до проведення безспірного стягнення видатки за платіжними дорученнями, наданими скаржником не проводяться.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 у розгляді питань, пов'язаних, зокрема, з відстроченням та розстроченням сплати судового збору(стаття 8 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Водночас, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржник не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору. Надані ж скаржником копії листів Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі від 27.07.2016 №№ 02-08/2117, 02-08/2118, від 18.08.2016 №№ 02-08/2754, 02-08/2755, 02-08/2756, 02-08/2757 не свідчать про те, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі на момент звернення із касаційною скаргою - 08.11.2016.

Крім того, згідно із ст. 1118 ГПК України касаційна скарга, зокрема, у випадках, передбачених пунктом 1 частини першої статті 107 цього Кодексу, розглядається протягом одного місяця з дня постановлення ухвали про прийняття касаційної скарги до провадження Вищим господарським судом України.

У свою чергу, скаржник не надав будь - яких доказів в обґрунтування заявленого клопотання, які б свідчили про вжиття скаржником усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом строку розгляду касаційної скарги до прийняття постанови у справі.

За таких обставин клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 у справі № 910/9797/16 задоволенню не підлягає.

Наведене є підставою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Державної екологічної інспекції України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 у справі № 910/9797/16 підлягає поверненню скаржнику відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній екологічній інспекції України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 у справі № 910/9797/16.

2. Не приймати до розгляду та повернути Державній екологічній інспекції України касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 у справі № 910/9797/16.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
В.І. КАРТЕРЕ