ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016р. Справа № 914/2775/16

За позовом: Першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

позивача-1: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів

позивача-2: Завязанцівської сільської ради, с. Завязанці, Мостиського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Мост-Лев-Рось, с. Ніговичі, Мостиського району Львівської області

про стягнення 62 827, 80 грн.

Суддя П. Манюк

При секретарі Хороз І.Б.

Представники:

від прокуратури: ОСОБА_1 прокурор,

від позивача-1: ОСОБА_2 представник,

від позивача-2: не зявився,

від відповідач: не зявився.

Зміст ст. 22 ГПК України прокурору та представнику позивача - 1, які зявилися в судове засідання, розяснено.

Розглядається справа за позовом Першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: позивача-1: Державної екологічної інспекції у Львівській області та позивача-2: Завязанцівської сільської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Мост-Лев-Рось про стягнення 62 827, 80 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні на 28.11.2016 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судових засіданнях, прокурор та представник позивача 1 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Представник позивача 2 в судове засідання не зявився, однак, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив. Ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу, відповідно до вимог ст. 64 ГПК України, за адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Згідно з поштовою довідкою, адресат відмовився від отримання кореспонденції в якій містилася ухвала про порушення провадження від 02.11.2016 р. у справі № 914/2775/16

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Перший заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області (надалі позивач 1) та Завязанцівської сільської ради (надалі позивач 2) звернувся в господарський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Мост-Лев-Рось (надалі - відповідач) про стягнення 62 827, 80 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області, відповідно до наказу від 14.05.2014 р. № 254-і/п, в період з 22.05.2014 до 30.05.2014 р. р. проведено позапланову перевірку відповідача щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт № 624/06/604 (надалі акт перевірки).

Відповідно до акта перевірки, відповідач здійснює самовільне водокористування, а саме самовільно здійснює забір води з поверхневого водозабору для відгодівлі курей-бройлерів при відсутності дозволу на спеціальне водокористування, водозабір не оснащений водовимірювальними приладами, що є порушенням вимог ст.ст. 44, 48, 49, 110 Водного кодексу України.

В акті перевірки також зафіксовано, що в період з 11.05.2011 р. до 30.05.2014 р. відповідачем самовільно забрано з поверхневого водозабору - безіменного ставка в с. Піговичі Мостиського району 2 940 куб.м води.

Держінспектором ОНПС Державної екологічної інспекції у Львівській області за формулою, визначеною п. 9.1 розділу IX Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Мінприроди від 20.07.2009 р. № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 р. за № 767/16783, (надалі Методика) проведено розрахунок розміру збитків, заподіяних державі відповідачем внаслідок самовільного забору поверхневих вод, відповідно до якого загальна сума заподіяних державі збитків становить 62 827,80 грн.

За вказаним фактом дані було внесено до ЄРДР від 09.07.2014 р. за № 0000463 з правовою кваліфікацією за ст. 242 ч. 1 КК України. Постановою слідчого Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області від 29.03.2016 р. провадження закрито на підставі п. 2 ч.1ст. 284 КПК України, а матеріали скеровано позивачу 1 для притягнення керівника відповідача до адміністративної відповідальності.

За вказані дії на директора відповідача ОСОБА_3 постановою Держекоінспекції у Львівській області від 29.04.2016 р. № 319-03 накладено адміністративне стягнення в порядку передбаченому ст. 48 КУпАП. Штраф ОСОБА_3 сплачено у встановлений чинним законодавством термін. Нараховані за самовільне водокористування збитки станом на час звернення з позовом до суду відповідачем не оплачені. Позивач - 1 з позовом про стягнення збитків за самовільне водокористування самостійно не звертався, оскільки, як вбачається із листа від 11.05.2016 р. № 03 - 2203, у нього відсутні кошти на сплату судового збору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача 1, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища (надалі - Закон), державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в народному господарстві в даний період, зокрема, ліс та інша рослинність.

Відповідно до ст.ст. 16, 20, 35 Закону, державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюється, зокрема, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органами на місцях. Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, яка діє на підставі Положення, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 454.

Функції зі здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, використання та охорону земель, атмосферного повітря, лісів та водних ресурсів, раціональне використання, відтворення та охорону рослинного та тваринного світу, поводження з відходами, про додержання режиму територій та об'єктів природно-заповідного фонду на території Львівської області місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб'єктами господарювання, фізичними та юридичними особами покладено на Державну екологічну інспекцію у Львівській області, Положення про яку затверджено наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 р. № 136.

Як встановлено судом, Державною екологічною інспекцією у Львівській області (позивач 1), відповідно до наказу від 14.05.2014 р. № 254-і/п, в період з 22.05.2014 р. до 30.05.2014 р., було проведено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт № 624/06/604. У заході (перевірці) брав участь посадова особа відповідача директор ОСОБА_3.

Як вбачається з інформації про юридичну особу, видом діяльності відповідача є коди КВЕД: 01.47 розведення свійської птиці; 10.11. виробництво мяса (основний); 01.50 змішане сільське господарство; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту.

Згідно з положеннями ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води, яке здійснюється юридичними особами для задоволення питних потреб населення, господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до вимог п. 9 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу України, водокористувачі вправі здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу на спеціальне водокористування у якому встановлюється ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування є платним.

Відповідно до ст. 30 Водного кодексу України, збори за спеціальне водокористування справляються з метою стимулювання раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів і включають збір за спеціальне використання води та екологічний податок за скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, які встановлюються Податковим кодексом України.

Згідно з актом перевірки, відповідач здійснює самовільне водокористування, а саме самовільно здійснюється забір води з поверхневого водозабору для відгодівлі курей-бройлерів при відсутності дозволу на спеціальне водокористування та без здійснення обліку забору та використання вод. Водопостачання відповідача для випоювання курей проводиться з поверхневого водозабору - безіменного ставка за адресою с. Ніговичі Мостиського району. Перевіркою встановлено, що вода зі ставка по трубі довжиною 17 м надходить у бетонний водонакопичувач, з якого за допомогою електронасосу подається безпосередньо у приміщення для відгодівлі курей. До перевірки було надано копію паспорта ставка, орендарем якого на момент її проведення був гр. ОСОБА_3М, місце розташування с. Ніговичі, Мостиського району, в басейні річки Дністер, тип ставка - заплавний, джерело живлення - місцевий стік, максимальна глибина 1,4 м, площа дзеркала 0,75 га, призначення ставка - ведення фермерського господарства (копія додається).

Перевіркою встановлено, що відповідач користується вказаним ставком на правах суборенди на підставі договору суборенди водних обєктів б/н від 25.05.2012 р., укладеного з гр. ОСОБА_3 з терміном дії три роки.

Водозабір не оснащений водовимірювальними приладами.

В акті перевірки також зафіксовано, що з довідки, наданої відповідачем, в період з 11.05.2011 р. до 30.05.2014 р. відповідачем самовільно забрано з поверхневого водозабору - безіменного ставка в с. Піговичі Мостиського району 2 940 куб.м води, а саме:

- з 11.05.2011 р. до 31.12.2011 р. в кількості 700 куб.м;

- з 01.01.2012 р. до 31.12.2012 р. в кількості 890 куб.м;

- з 01.01.2013 р. до 31.12.2013 р. в кількості 1 100 куб.м;

- з 01.01.2014 р. до 30.05.2014 р. в кількості 250 куб. м.

Отже, судом встановлено, що відповідачем було здійснено спеціальне водокористування без наявності відповідного дозволу, чим порушено вимоги ст. ст. 6, 44, 48, 49, 110 Водного кодексу України.

Чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування (постанова Верховного Суду України від 03.09.2013 р. № 13/333-38/463-2012).

В матеріалах справі відсутні та прокурором і сторонами у справі не долучено доказів оскарження акта перевірки № 624/06/604, отже, при розгляді даної господарської справи відповідний акт є належним і допустимим доказом в розумінні ст. 32 ГПК України.

Стаття 41 Закону встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 68 Закону, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст. 69 Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Вищенаведені положення закону кореспондуються зі ст. ст. 110, 111 Водного кодексу України, якими також визначено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. При цьому відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані у повному обсязі відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра та охорону водних ресурсів, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Пунктом 1.2. Методики встановлюється порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води). Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єктами господарювання природоохоронного законодавства.

Згідно з п. 1.7 Методики, самовільне водокористування - це здійснення спеціального водокористування без наявності відповідного дозволу на нього (забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води для скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів).

Зі статей 224, 225 ГК України вбачається, що особа, яка порушила зобовязання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків є необхідною наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання; наявність шкоди (збитки - це грошовий вираз шкоди); причинний звязок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом статті 1166 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають з правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає з неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає у випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкоду заподіяно незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин (постанова Верховного Суду України від 18.03.2015 р. у справі № 5017/3760/2012) .

Як встановлено судом, Держінспектором ОНПС Державної екологічної інспекції у Львівській області за формулою, визначеною в п. 9.1 розділу IX Методики, виконано розрахунок розміру збитків, заподіяних державі відповідачем внаслідок самовільного забору поверхневих вод на суму 62 827,80 грн.

За вказаним фактом інформацію було внесено до ЄРДР від 09.07.2014 р. за № 0000463 з правовою кваліфікацією за ст. 242 ч. 1 КК України. Постановою слідчого Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області від 29.03.2016 р. провадження закрито на підставі п. 2 ч.1ст. 284 КПК України, а матеріали скеровано у позивачу - 1 для притягнення керівника відповідача до адміністративної відповідальності.

За неправомірні дії, на директора відповідача ОСОБА_3 постановою Держекоінспекції у Львівській області від 29.04.2016 р. № 319-03 було накладено адміністративне стягнення в порядку передбаченому ст. 48 КУпАП. ОСОБА_3 штраф сплачено у встановлений чинним законодавством термін.

Таким чином, вищенаведені факти свідчать про наявність усіх умов для визначення даної майнової шкоди як збитків, які були заподіяні державі відповідачем у справі.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 29 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів в розмірах 30, 20 та 50 відсотків відповідно.

Як зазначено в ст. 6 Водного кодексу України, завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

На підставі вищевикладеного, нараховані за порушення природоохоронного законодавства збитки підлягають стягненню з відповідача на розподільчий рахунок позивача 2 в користь зведеного бюджету.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Зважаючи на наведене, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мост-Лев-Рось» (81384, Львівська область, Мостиський район, с. Ніговичі, ) на розподільчий рахунок Завязанцівської сільської ради № 0264 відкритий в УДКСУ в Мостиському районі за кодом класифікації доходів бюджету 24062100, МФО 825014, в користь зведеного бюджету 62 827,80 грн збитків, заподіяних державі внаслідок незаконного самовільного використання водних ресурсів.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мост-Лев-Рось» (81384, Львівська область, Мостиський район, с. Ніговичі, ) на користь Прокуратури Львівської області (отримувач: Прокуратура Львівської області, , банк платника Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок № 0774) 1 378 грн. судового збору.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 16.12.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.