РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016Справа №910/30397/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
доДержавного підприємства «ЕКО»
простягнення збитків у розмірі 26 620,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Луговий Д.А.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «ЕКО» (надалі - «Підприємство») про стягнення 26 620,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув право вимоги до відповідача на відшкодування збитків, завданих залиттям квартири застрахованої особи на загальну суму 26 620,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 21.12.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2015 р. розгляд справи відкладено на 20.01.2016 р. у зв'язку із неявкою представників сторін та неподанням витребуваних доказів.

Судове засідання 20.01.2016 р. не відбулося та було перенесене на 01.02.2016 р.

18.01.2016 р. до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти визначеної вартості відновлювального ремонту застрахованого нерухомого майна заперечує з огляду на неправомірність включення до такої суми вартості ремонту всього приміщення, а не лише його пошкоджених частин.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 01.02.2016 р. у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, розгляд справи зупинено.

10.11.2016 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерту №2208/16-43 від 28.10.2016 р. за результатами проведення судової експертизи у справі №910/30397/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2016 р. поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 07.12.2016 р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвали суду подав письмові пояснення, проти задоволення позовних вимог заперечував повністю з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2012 р. між Товариством (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) був укладений договір комплексного добровільного страхування приватного майна та відповідальності перед третіми особами його власників FHC№023802 (надалі - «Договір страхування»), предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону та пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також відшкодуванням, відповідно до чинного законодавства України, страхувальником заподіяної ним під час користування та/або проживання у квартирі/житловому будинку, шкоди життю, здоров'ю, та/або майну третіх осіб.

23.12.2012 р. відбулося залиття квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим страхувальник за Договором страхування звернувся до Товариства із заявою про настання збитку від 25.12.2012 р.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого ОСОБА_2, внаслідок залиття застрахованої квартири, вартість відновлювального ремонту пошкодженої квартири становить 37 919,00 грн. з ПДВ, а величина матеріального збитку - 32 544,00 грн. з ПДВ.

На підставі страхового акту №121225.03/FHC.023802 від 17.01.2013 р., позивач, виконуючи свої обов'язки за Договором страхування, сплатив на користь вигодо набувача за таким договором страхове відшкодування у розмірі 26 620,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10301 від 21.01.2013 р.

Претензією №121225.03-01/ИР від 08.07.2013 р. позивач звернувся до відповідача із пропозицією відшкодувати завдану шкоду у розмірі 26 620,00 грн. на підставі ст.ст. 993, 1166 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Спір у справі виник у зв'язку із відмовою відповідача відшкодовувати шкоду, завдану власнику застрахованої квартири.

Зокрема, позивач вказує, що залиття квартири сталося внаслідок розгерметизації внутрішньо будинкової водостічної треби, а відповідальною особою за утримання внутрішньо будинкових мереж є Підприємство як обслуговуючої організації.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода -наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Обґрунтовуючи завдані збитки позивач посилається на те, що відповідач як обслуговуюча організація житлового будинку №4-А по вул. Командарма Каменєва у м. Києві зобов'язаний був утримувати в належному технічному стані інженерні обладнання будинку, квартир, приміщень.

В заперечення своєї вини відповідач вказує на те, що вказаним актом від 25.12.2012 р., складеним уповноваженими представниками Підприємства, було визначено лише можливі технічні причини залиття квартири, а не встановлено вину відповідача у заподіяній шкоді.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Для встановлення технічної причини залиття чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, що сталося 23.12.2012 р., а також розміру завданих збитків, судом було призначено будівельно-технічну експертизу.

10.11.2016 р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерту №2208/16-43 від 28.10.2016 р. за результатами проведення судової експертизи у справі №910/30397/15.

У вказаному висновку експерт зазначив, що встановити технічну причину залиття вказаної квартири не вбачається можливим у зв'язку з відсутністю протікань рідини із санітарно-технічних систем приміщень технічного поверху, що межують з вказаною квартирою, в тому числі дощової каналізації.

У відповідності до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, додатку № 4 до Правил № 76 визначена типова форма акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), в якому зазначається, де трапилась аварія, описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які речі ушкоджено), зазначаються причини залиття, надаються висновки та рекомендації.

Як вбачається із матеріалів справи, залиття застрахованої за Договором квартири сталося внаслідок розгерметизації внутрішньо будинкової зливосточної труби, про що відповідачем був складений акт від 25.12.2012 р., який підписаний власником спірної квартири.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу наявний в матеріалах справи акт від 25.12.2012 р., яким встановлено причину залиття квартири АДРЕСА_1 - розгерметизація внутрішньо будинкової зливосточної труби.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В той же час, позивачем не доведено суду належними та допустимими засобами, що розгерметизація внутрішньо будинкової зливосточної труби сталася саме внаслідок протиправної поведінки (дії або бездіяльності) відповідача та у зв'язку з неналежним виконання ним зобов'язань, передбачених приписами Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Більш того, в матеріалах справи наявний план за поверхами, який є частиною технічного паспорту на спірний об'єкт нерухомості, з якого вбачається факт здійснення реконструкції 13-го технічного поверху будинку та об'єднання його із квартирою на АДРЕСА_1. Тобто, розгерметизація внутрішньо будинкової зливосточної труби могла стати наслідком проведеної реконструкції спірного приміщення.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів того, що залиття квартири сталося через неналежне виконання відповідачем його обов'язків як балансоутримувача та виконавця послуг з утримання житлових будинків і прибудинкової території.

Стосовно розміру завданих власнику застрахованого нежитлового приміщення збитків слід відзначити наступне.

Відповідно до звіту ТОВ «Бізнес Ассіст» про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого ОСОБА_2, внаслідок залиття застрахованої квартири, вартість відновлювального ремонту пошкодженої квартири становить 37 919,00 грн. з ПДВ, а величина матеріального збитку - 32 544,00 грн. з ПДВ.

На підставі страхового акту №121225.03/FHC.023802 від 17.01.2013 р., позивач, виконуючи свої обов'язки за Договором страхування, сплатив на користь вигодо набувача за таким договором страхове відшкодування у розмірі 26 620,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10301 від 21.01.2013 р.

Згідно наявного в матеріалах справи акту від 25.12.2012 р., затвердженого уповноваженої особою Товариства, під час обстеження виявлені наступні пошкодження: на стелі здуття шпалер площею близько 5 кв.м (1м*5м); на стінах часткове здуття шпалер площею 0,2 кв.м; на підлозі здуття паркету на площі близько 15 кв.м.

Підписавши вказаний акт, потерпіла особа - ОСОБА_2 погодилася із розміром пошкодженого внаслідок затоплення майна.

При цьому, під час проведення дослідження оцінювачем ОСОБА_3 було встановлено наступні пошкодження спірної квартири: пошкодження паркету - 33,3 кв.м, пошкодження стелі - 22 кв.м; пошкодження стелі - 33,3 кв.м; пошкодження шпалер - 4,2*2,7*3,4*2,7 кв.м.

Таким чином, у складеному за наслідками проведення експертного дослідження звіті ТОВ «Бізнес Ассіст», площа пошкодженого майна потерпілої особи була явно завищена.

З урахуванням викладеного, суд оцінює наданий позивачем звіт ТОВ «Бізнес Ассіст» про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого ОСОБА_2, критично з огляду на істотну різницю між встановленими таким звітом величини площі пошкодження майна та визнаний самим потерпілим розмір пошкоджень в акті від 25.12.2012 р.

Для вирішення питання щодо встановлення дійсної вартості нанесеного потерпілій особі збитку була призначена судова експертиза, проте з огляду на недопущення власниками приміщення експертів для обстеження, встановити розмір збитків, завданих власнику такої квартири, встановлено не було.

Наведені обставини свідчать про недоведеність позивачем протиправної поведінки відповідача у завданні потерпілій особі збитків у вигляді реальних витрат у розмірі 26 620,00 грн., а також правомірності визначення їх розміру, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків на заявлену суму.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог з викладених у позові Товариства правових підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.12.2016 р.

Суддя В.П. Босий