ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.2016 Справа № 905/3054/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія»
доПублічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»
простягнення 396275,15грн.
за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 представник за довіреністю;
від відповідачане з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» основного боргу у розмірі 348690,00грн., пені у розмірі 39621,58грн., інфляційних втрат у розмірі 4150,52грн., 3% річних у розмірі 3783,05грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором підряду №2428 ПУ - УМТС від 21.03.2016 в частині оплати виконаних позивачем робіт.

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору підряду №2428 ПУ - УМТС від 21.03.2016, технічного завдання, акту приймання обладнання, товарно транспортних накладних №01 від 25.03.2016, №ТНД29/04/2 від 29.04.2016, довіреності, акту дефекації, акту здачі приймання робіт (надання послуг) №23 від 29.04.2016, акту передачі обладнання з ремонту від 29.04.2016, акту повернення неремонтопридатних деталей від 29.04.2016, претензії.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.10.2016 порушено провадження та призначено справи до розгляду.

17.11.2016 та 29.11.2016 у судових засіданнях оголошувалися перерви на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у судове засідання, призначене на 06.12.2016 з'явився та підтримав свою правову позицію, викладену у позовній заяві, у повному обсягу.

Відповідач у судове засідання 06.12.2016 не з'явився, відзив на позов не надав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить підпис його повноважного представника на повідомленні про оголошення перерви.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Представники позивача та відповідача клопотань щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

21.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія» (підрядник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (замовник, відповідач) підписаний договір №2428 ПУ - УМТС.

За умовами вказаного договору (далі Договір) Підрядник приймає на себе зобовязання на свій страх та ризик та відповідно до завдання Замовника виконати з власних матеріалів капітальний ремонт центрифугальної установки 462Л 01 УХЛ4 (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору Замовник зобовязується прийняти та оплатити Підряднику виконані роботи згідно з умовами Договору.

Згідно з п.2.1.1 Підрядник зобовязується виконати роботи, узгоджені в п.1.1. Договору, якісно у відповідності з вимогами діючого Договору, діючими нормами та стандартами, а також на підставі дефектного акту обладнання, узгодженого сторонами, та технічного завдання, що є невідємною частиною вказаного Договору. Виконати роботи до 29.04.2016 (2.1.2 Договору). Здати Замовнику виконані роботи з оформленням акту виконаних робіт не пізніше першого числа місяця, наступного за звітнім та надання акту випробувань обладнання у відповідності з розробленою програмою випробувань. Після виконання робіт передати Замовнику по акту приймання передачі обладнання в обовязковому порядку вказується кількість, наявність зовнішніх пошкоджень, комплектність обладнання, переданого з ремонту (п.2.1.13 Договору). Підрядник зобовязується надати Замовнику рахунок на оплату виконаних робіт (п. 2.1.14 Договору).

Відповідно до п.2.2.1 Договору Замовник зобовязується передати Підряднику обладнання по акту приймання передачі обладнання. В акті приймання передачі обладнання в обовязковому порядку вказується кількість, наявність зовнішніх пошкоджень, комплектність, закладна вартість обладнання, переданого в ремонт. Своєчасно оплатити роботи в строки, вказані в Договорі (п.2.2.2 Договору). Прийняти від Підрядника обладнання з ремонту по акту приймання передачі. В акті приймання передачі в обовязковому порядку вказується кількість, наявність зовнішніх пошкоджень, комплектність обладнання, переданого з ремонту (п.2.2.4. Договору).

Пунктом 2.2.5 Договору передбачено, що Замовник зобовязується здійснювати повернення актів приймання передачі обладнання з ремонту, атів приймання передачі виконаних робіт, оформлених зі сторони замовника протягом пяти робочих днів від дати передачі обладнання з ремонту, проте у будь-якому випадку не пізніше другого числа місяця, наступного за звітнім. Акт приймання передачі виконаних робіт підписується повноважними представниками сторін не пізніше 5 днів з моменту фактичної передачі відремонтованого обладнання. У випадку якщо Замовник в узгоджений термін не підписав акт приймання передачі виконаних робіт, не заявив обґрунтованих претензій по кількості виконаного ремонту та не повернув один примірник Підряднику, сторони домовляються, що у кожному такому випадку акт здачі приймання виконаних робіт вважається підписаним Замовником без зауважень по закінченню пяти днів після його передачі, а виконані роботи підлягають безумовній оплаті.

Згідно з п.3.1. Договору загальна вартість Договору не повинна перевищувати 697380,00грн. з ПДВ на дату укладення Договору. Сума Договору може бути змінена шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди. Оплата робіт здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з моменту підписання акту приймання передачі виконаних робіт. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Підрядника (п.3.4 Договору).

Договір вступає в закону силу з дати його підписання повноважними представниками сторін. Сторони узгодили, що у випадку належного виконання сторонами своїх зобовязань строк дії Договору встановлюється до 30.06.2016 включно. У випадку не виконання сторонами своїх зобовязань по Договору, строк дії Договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.8.1 Договору).

Належним чином засвідчена копія договору №2428 ПУ -УМТС підписана сторонами, скріплена печатками їх підприємств та наявна в матеріалах справи.

Оцінивши зміст вказаного договору, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що він за своїм змістом та правовою природою містить елементи договору підряду.

Договір підряду підпадає під правове регулювання глави 61 (ст.ст. 837-864) Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України).

Саттею 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Правилами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України унормовано, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо Замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За приписами частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

На виконання вказаного Договору позивачу 25.05.2016 від відповідача передано обладнання, а саме ротор центрифугальний установки ОГШ 462Л в зборі, для проведення ремонтних робіт відповідно до технічного завдання, що підтверджується актом передачі обладнання від 25.03.2016, товарно транспортною накладною №01 від 25.03.2016, які наявні в матеріалах справи. Позивач провів дефектацію наданого відповідачем обладнання, в результаті чого склав акт дефектації від 05.04.2016, а вже на підставі вказаного акту дефектації склав калькуляцію на капітальний ремонт обладнання.

Відповідно до калькуляції вартість робіт склала 348690,00грн. з ПДВ. Зазначена калькуляція завізована підписом головного механіка підприємства відповідача.

Після проведення ремонту позивачем 29.04.2016 передано відповідачу обладнання, що підтверджується актом здачі приймання робіт №23 та актом приймання обладнання з ремонту від 29.04.2016, товарно транспортною накладною №ТНД29/04/2 від 29.04.2016, актом повернення неремонтних деталей від 29.04.2016.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте в порушення умов п.3.4 Договору відповідач за виконану позивачем роботу не розрахувався. Окрім того, відповідач повернув позивачу акт приймання обладнання з ремонту з виправленою датою з « 29.04.2016» на «21.06.2016», обґрунтовуючи це тим, що по факту роботи прийняті саме 21.06.2016.

Судом відхиляються посилання відповідача на те, що акт приймання-передачі робіт підписаний 21.06.2016, оскільки позивачем додатково здійснювались ремонтні роботи навіть після повернення обладнання з ремонту, так як відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що відповідачем при прийнятті обладнання 29.04.2016 заявлено про недоліки роботи виконаної позивачем, заявлено позивачу претензію щодо якості роботи у строки передбачені договором або законом, а також на підтвердження правомірності відмови від підписання акту у строки передбачені договором. Окрім того, зі змісту товарно транспортної накладної вбачається, що обладнання відповідачу саме 29.04.2016.

За таких обставин, у звязку з неоплатою відповідачем виконаних робіт, його заборгованість перед позивачем склала 348690,00грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією направлена претензія про підписання акту приймання обладнання з ремонту та оплату виконаних робіт на суму 348690,00грн., яка отримана представником підприємства відповідача 27.09.2016, проте остання залишилася без відповіді та виконання.

Під час розгляду справи судом, 17.11.2016 позивачем надана заява про сплату відповідачем основного боргу у розмірі 348690,00грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 26.10.2016.

За таких обставин, 26.10.2016 відбулося погашення всієї суми основного боргу.

Дослідивши обставини повязані зі сплатою відповідачем суми основного боргу, судом встановлено, що позивач надіслав позовну заяву на адресу господарського суду Донецької області 20.10.2016 (згідно штампу відділення звязку «Укрпошта» на конверті, в якому надійшла позовна заява), позовна заява надійшла до суду 25.10.2016 (відповідно до штампу вхідної кореспонденції господарського суду Донецької області), провадження по справі порушено 28.10.2016. Отже, сплата основного боргу відповідачем відбулась після того, як позивач звернувся до суду з позовною заявою проте до порушення провадження по справі.

Приписами п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Отже, в частині вимог позивача про стягнення основного боргу у позові слід відмовити.

Відповідно до п.6.7. Договору у випадку несвоєчасної оплати виконаних робіт, Замовник, за письмовою вимогою Підрядника, виплачує Підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що строк оплати виконаних робіт по Договору настав 03.06.2016, основний борг сплачений відповідачем 26.10.2016, тому у звязку з простроченням строку оплати позивач нараховує о пеню на суму 348690,00грн. за період з 11.06.2016 по 19.10.2016 у розмірі 39651,58грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Судом перевірений розрахунок пені позивача та визнано його арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати на суму 348690,00грн. за період з червня 2016 року по вересень 2016 року та 3% річних на суму 348690,00грн. за період з 11.06.2016 по 20.10.2016 у розмірі 3783,05грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірений розрахунок 3% річних та визнано його арифметично невірним, оскільки позивачем не враховано, що 2016 рік складає 366 днів. За розрахунком суду за заявлений період (132 дні прострочення) розмір 3% річних складає 3772,71грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд визнає його арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З штампу відділення поштового звязку «Укрпошта» встановлено, що позовна заява направлена позивачем до господарського суду Донецької області 20.10.2016, а відповідач добровільно сплатив основний борг лише 26.10.2016, тобто вже після звернення позивача з відповідною позовною заявою до суду. Отже, у звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам та у повному обсягу на відповідача в частині основного боргу, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85000, Донецька обл., м.Добропілля, вул.Київська, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія» (85303, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Дніпропетровська, 130а, кімната №204, ) пеню у розмірі 39651(тридцять девять тисяч шістсот пятдесят одна)грн.58коп., 3% річних у розмірі 3772(три тисячі сімсот сімдесят дві)грн. 71коп., інфляційні втрати у розмірі 4150(чотири тисячі сто пятдесят)грн. 52коп. та судовий збір у розмірі 5943(пять тисяч девятсот сорок три)грн. 97коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України

Дата складення повного рішення:12.12.2016.

Суддя Д.М. Огороднік