ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року Справа № 904/5178/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 24-5-02 від 31.12.2015 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія Магадфарм" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2016 р.

за позовом публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м.Дніпро

до Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарм", м.Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного акціонерного товариства "Княжа Вієнна ОСОБА_2", м.Київ

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарм", м.Дніпро

до публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м.Дніпро

про визнання договору № 680131268 від 15.07.2013 р. діючим

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2016 р. у даній справі (суддя Мартинюк С.В.) первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарм" на користь публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" заборгованість в розмірі 44 880,00 грн., неустойку в розмірі 43 478,70 грн. та витрати по сплаті судового збору 1 355,76 грн.; в решті позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на порушення Українсько-Індійським товариством з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарм" умов договору №680131268 від 15.07.2013 р. щодо повної та своєчасної сплати орендної плати, а також відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Не погодившись з даним рішенням, Українсько-Індійське товариство з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарм" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення.

На думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу на те, що в обох листах позивачем за первісним позовом вказано про розірвання договору, який не має відновлення до договору № 680131268 від 15.07.2013 р., а тому цей договір автоматично продовжено.

Скаржник вважає, що площа орендованого приміщення 10,9 кв.м., а не 18 кв.м. (згідно договору), у зв'язку з чим з орендаря незаконно багато років безпідставно отримували зайві гроші.

Скаржник зазначає, що господарський суд не дав оцінки незаконним діям позивача щодо відключення електричної енергії ще 09.03.2016 р. і помилково прийшов до висновку про необхідність сплати за березень 2016 р. орендної плати і штрафних санкцій фактично, коли вже приміщення було звільнене через неможливі умови для ведення господарської діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач зазначає, що відповідачем не сплачено заборгованість по договору № 680131268 від 15.07.2013 р.

Площа орендованого приміщення складає 18 кв.м., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач та третя особа не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

06.12.2016 р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити в судове засідання явку повноважних представників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

У пункті 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд, з урахуванням обставин конкретної справи, може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 - 34 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки, наведені в клопотанні обставини не перешкоджали скаржнику забезпечити явку іншого уповноваженого представника для участі в судовому засіданні. Неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, колегія суддів враховує, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

15.07.2013 р. між публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (орендодавець) та Українсько-Індійського товариством з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарм" (орендар) укладено договір № 680131268, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування приміщення (інв.№10310347), іменоване надалі - об'єкт оренди, відповідно до Додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною. Об'єкт оренди розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Столєтова, 11 (п.1.1. договору).

Пунктом 1.5. договору сторони погодили, що орендна плата за користування об'єктом оренди складає 6 000,00 грн. в місяць з урахуванням ПДВ, згідно додатку № 1 до договору.

Відповідно до Додатку № 1 до договору орендована площа становить 18,00 м.кв.

Орендна плата щомісячно перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 25 числа поточного місяця. Орендна плата сплачується Орендарем на підставі рахунків, що пред'являються Орендодавцем, на оплату (п.1.7. договору).

Об'єкт оренди передається комісією з представників сторін по договору про що складається ОСОБА_1 приймання-передачі (п.2.1. договору).

Термін оренди з 15 липня 2013 р. по 31 грудня 2013 р. У разі, якщо за 15 днів до закінчення терміну оренди жодна з сторін не заявила про припинення дії договору або перегляд його умов, договір лонгується автоматично на той самий строк і на тих же умовах (п.7.1. договору).

Згідно п.2 додаткової угоди № 4 за договором оренди № 680131268 від 15.07.2013 р. сторони дійшли згоди, що орендна плата за користування об'єктом оренди складає 7 488,00 грн. в місяць, з урахуванням ПДВ, згідно додатку № 2 до договору.

На виконання умов договору, орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, площею 18 кв.м., про що свідчить акт приймання-передачі (внутрішнього приміщення) основних засобів від 01.08.2013 р., який був підписаний представниками сторін без зауважень.

Пунктом 1.7. договору передбачено, що до 5 числа місяця наступного за звітним орендодавець надає орендарю акт виконаних робіт. Орендар протягом 5 днів з дня отримання акту виконаних робіт повинен направити орендодавцю підписаний ним акт.

В матеріалах справи наявні акти виконаних робіт до договору оренди, які підписані сторонами без зауважень.

В порушення умов договору, орендар частково сплачував плату за орендоване приміщення, заборгованість складає 44 880,00 грн.

Відповідно до п. 7.2. договору договір оренди може бути припинений достроково у випадку: за згодою сторін; ліквідації підприємства орендаря; несплати орендарем орендної плати протягом 3-х місяців підряд; у разі погіршення стану об'єкта оренди, з вини орендаря; якщо орендар користується об'єктом оренди не за його цільовим призначенням, порушуючи п. 1.2 договору; якщо орендар відмовився від перегляду розміру орендної плати, передбаченого п.1.6 договору; у разі передачі орендарем об'єкта оренди в суборенду третім особам без письмової згоди орендодавця; з інших причин за ініціативою орендаря

Статтею 782 ЦК України визначено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Листом від 25.11.2015 р. №94/615 орендодавець повідомив орендаря про закінчення дії договору 31.12.2015 р.

Зміст зазначеного листа свідчить про те, що волевиявлення позивача направлено не на автоматичне продовження дії договору відповідно до п.7.1. договору, а на припинення орендних відносин з 01.01.2016 р.

Згідно листа №94/663 від 22.12.2015 р. орендодавець повідомив орендаря, що дія договору закінчується 31.12.2015 р., у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань за договором щодо своєчасної сплати орендної плати, а також просив сплатити заборгованість, що виникла та звільнити орендоване приміщення до 01.01.2016 р.

Таким чином, встановивши обставини, які свідчили про невиконання орендарем свого обов'язку по сплаті орендних платежів протягом більше, ніж три місяці та направлення у зв'язку з цим орендодавцем листа від 22.12.2015 р. щодо припинення орендних відносин з 01.01.2016 р., місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк спірного договору скінчився 31.12.2015 р. і вже починаючи з 01.01.2016 р. вказаний договір не діяв.

Публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" направило на адресу Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "Магадфарм" вимогу №24-10-10 від 22.01.2016 р. про сплату заборгованості по договору, яка залишена останнім без задоволення.

В подальшому позивач надіслав на адресу відповідача лист - вимогу №24-1-103 від 10.03.2016 р. про негайне повернення об'єкту оренди у повній цілості відповідно до пункту 3.3.11. договору та перерахування суму боргу по договору на розрахунковий розрахунок позивача.

Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості по орендній платі в розмірі 44 880,00 грн., у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості.

Відповідно до п. 3.3.11 договору, після закінчення терміну дії договору орендар зобов'язується повернути об'єкт оренди орендодавцю у повній цілості за актом приймання-передачі в день закінчення дії договору оренди.

Обов'язки наймача у разі припинення договору найму визначені статтею 785 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Всупереч наведеній правовій нормі, після отримання вимоги про припинення дії договору, відповідач продовжував тривалий час користуватися спірним приміщенням.

Спірне приміщення було звільнено відповідачем лише 28.03.2016 р., що підтверджується комісійним актом, який містить відмітку про те, що повноважний представник відповідача відмовився від підписання цього акту.

При цьому, факт звільнення приміщення 28.03.2016 р., не заперечується відповідачем.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України).

У пункті 5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою п.1 ч.2 статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від виконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем обов'язку стосовно повернення об'єкту оренди, позивач нарахував відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення яка за період січень-березень 2016 р. у розмірі 44 928,00 грн.

Перевіривши розрахунок неустойки наданий позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підлягає стягненню неустойка у розмірі 43478,70 грн. за період січень 2016 по 28.03.2016 р.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що в обох листах позивачем за первісним позовом вказано про розірвання договору, який не має відношення до договору № 680131268 від 15.07.2013 р., оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення між сторонами будь-яких інших договорів оренди станом на час виникнення спірних правовідносин.

Щодо твердження скаржника, що площа орендованого приміщення 10,9 кв.м., а не 18,00 кв.м. (згідно договору), у зв'язку з чим з орендаря незаконно багато років безпідставно отримували зайві гроші, колегія суддів враховує таке.

Умовами спірного договору передбачено, що в оренду передано приміщення площею 18 м.кв.

Крім того, акти виконаних робіт за спірним договором також свідчать про те, що площа орендованого приміщення складає 18,00 м.кв.

Відповідно до частини 3 статті 180 ГК України при укладенні договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Чинним законодавством передбачений порядок внесення змін до діючого договору у випадках та в порядку, що встановлені статтею 652 ЦК України та статтею 188 ГК України.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

В матеріалах справи відсутні докази щодо внесення сторонами змін до спірного договору стосовно площі орендованого приміщення, а тому безпідставні посилання скаржника про те, що фактична площа орендованого приміщення є меншою ніж зазначено у договорі.

Відносно посилання скаржника на відсутність підстав для стягнення орендної плати та штрафних санкцій за березень 2016 р., у зв'язку зі звільненням орендованого приміщення через неможливі умови для ведення господарської діяльності, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Згідно ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Зважаючи на те, що наведене правова норма не містить договірних застережень, то її застосування в орендних правовідносинах сторін ніяким чином не залежить від таких обставин, як-от, невизначеність в договорі умов щодо звільнення орендаря від внесення орендної плати через неможливість користування орендованим майном, за яку орендар не відповідає; обізнаність чи необізнаність орендаря з незадовільним технічним станом орендованого майна (в тому числі в частині відключення електричної енергії).

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з пропозиціями про звільнення від внесення орендної плати протягом певного часу (періоду неможливості користування орендованим майном), а також доказів звернення з вимогою щодо усунення перешкод у користуванні орендованим приміщенням, шляхом подачі електричної енергії.

Отже, доводи скаржника щодо звільнення ним орендованого приміщення через неможливі умови для ведення господарської діяльності безпідставні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія Магадфарм" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2016 р. у справі №904/5178/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_3