Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" грудня 2016 р. Справа № 906/955/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Павліченко Н.М.

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( м.Київ)

До: Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" ( м.Новоград-Волинський)

про стягнення 969602,50 грн.

Присутні:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №14-96 від 18.04.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №50 від 14.01.2016; ОСОБА_3 директор КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго"

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 564908,54 грн, 3% річних в сумі 55721,60 грн. та пені в сумі 347972,36 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого газу у продовж 2014року за Договором № 441/14-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу від 22.11.13р.

Ухвалою від 27.09.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.10.2016. Ухвалами від 10.10.16р., 03.11.16р. та 28.11.16р. господарський суд відклав розгляд справи, ухвалюючи сторонам вказівки вчинити певні процесуальні дії для вирішення спору по суті спору.

В засіданні суду 28.11.16р. представник позивача подав новий розрахунок пені на суму 343 447,70грн, 3% річних на суму 54741,91грн та інфляційних втрат на суму 269976,36грн, разом на суму 658165,97грн з врахуванням обставин погашення основного боргу відповідачем за договорами про взаєморозрахунки та спільними протокольними рішеннями. Одночасно в усній формі пояснив, що не вправі подавати заяву про зменшення розміру позовних вимог.

В засіданні суду 13.12.16р. представники відповідача заперечили проти нового розрахунку позовних вимог, та наполягають на обґрунтованості власного розрахунку позовних вимог, поданого з відзивом на позов в засідання суду від 10.10.16р.

Окрім того, представники відповідача вважають, що врегулювати погашення спірної заборгованості забезпечить Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогоенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" ( далі - Закон про врегулювання заборгованості) , який набрав чинності 30.11.2016р.

В засіданні суду 13.12.16р. представник позивача заявив усне клопотання припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України , оскільки Закон про врегулювання заборгованості в частині 3 ст. 7 врегулював вирішення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору і між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі провадження у справі.

Так, підставою для звернення до суду ПАТ "НАК "Нафтогаз України" стало прострочення Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" строків оплати за поставлений позивачем природний газ, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача нараховані інфляційні втрати в сумі 564908,54 грн, 3% річних в сумі 55721,60 грн. та пеню в сумі 347972,36 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вирішуючи спір в цій частині вимог, суд виходив з того, що сума боргу, яка виникла за Договором № 441/14-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу від 22.11.13р. була погашена на державному рівні, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету № 1063 від 06.05.14р., № 476 від 04.03.14р., № 67 від 20.01.15р. , № 68 від 20.01.2015р. та договорів про організацію взаєморозрахунків ( відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014рік") № 866/30 від 22.10.14р., № 975/30 від 13.11.14р., № 1066/30 від 05.12.14р., № 1086/30 від 08.12.14р.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету України місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій за протокольними рішеннями.

В п. п. 2, 3 вказаних спільних протокольних рішень сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків та визначили, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Таким чином, передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору № 441/14-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу від 22.11.13р.

Уклавши спільні протокольні рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений за цим Договором. Отже, для застосування санкцій, передбачених п. 7.2. Договору № 441/14-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу від 22.11.13р. та наслідків порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

Сторонами у 2014 році були також укладені договори про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування».

Умовами цих договорів передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінено порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

За змістом підпункту 2 пункту 11 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій із погашення заборгованості відповідно до Договору, а також засвідчили, що після виконання договору сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно його предмета (п.16).

Отже, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно з Договором.

За таких обставин, застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ частково відбувся у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків, то згідно з пунктом 16 цих договорів після виконання договору сторони не повинні мати одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору (такий висновок узгоджується з висновками щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, викладеними у постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 924/1265/13, від 30 вересня 2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 та від 07.10.2015 у справі № 924/406/14.

Водночас судом враховується, що зміна порядку і строку проведення розрахунків за природний газ стосується виключно тієї заборгованості, яка була предметом укладених спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків.

Суд встановив , що позивач нарахував пеню, інфляційні втрати та 3% річних не лише на суму заборгованості, яка була предметом спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків, але й на ту суму, яка була сплачена відповідачем за рахунок коштів , що надійшли від споживачів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Так, у новому розрахунку, поданому представником позивача, визначено прострочену суму, на яку нарахована пеня в сумі 343 447,70грн, 3% річних в сумі 54741,91грн та інфляційні втрати в сумі 269976,36грн, разом на суму 658165,97грн.

Водночас 30.11.16р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогоенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" ( далі - Закон про врегулювання заборгованості) , який у ч. 3. ст. 7 передбачив, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

На думку суду, з набранням Законом про врегулювання заборгованості предмет спору у цій справі припинив своє існування шляхом законодавчого врегулювання питання щодо списання позивачем всіх без винятку штрафів, пені, інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на погашену заборгованість за природний газ. За таких обставин, провадження у справі підлягає припиненню за правилами п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

На підставі п. 5 ч.1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" позивач вправі заявити клопотання про повернення йому судового збору в розмірі 14544,04 грн з Державного бюджету України.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122 -11 ГПК) (п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

Однак ухвали про припинення провадження у справі підлягають апеляційному оскарженню.

Керуючись п. 1 - 1 ч.1 ст. 80, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" інфляційних втрат в сумі 564908,54 грн, 3% річних в сумі 55721,60 грн. та пені в сумі 347972,36 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого газу у продовж 2014року за Договором № 441/14-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу від 22.11.13р.

Ухвала про припинення провадження у справі вступила в законну силу 13.12.2016 року, однак підлягає апеляційному оскарженню у встановленому порядку.

Суддя ОСОБА_4

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (простою)