ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 911/3342/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства «Агрономіка», м.Камянка

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», с.Семенівка

про стягнення 21589,03 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Агрономіка» (далі позивач) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (далі відповідач) про стягнення 21589,03 грн.

Провадження у справі №911/3342/16 порушено відповідно до ухвали суду від 13.10.2016 року та призначено справу до розгляду на 10.11.2016 року.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 10.11.2016 року не зявився та 04.11.2016 року надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні 10.11.2016 року подав клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладався на 24.11.2016 року.

23.11.2016 року до господарського суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 1299,88 грн. інфляційних.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 24.11.2016 року не зявився. Представник відповідача у судовому засіданні 24.11.2016 року подав клопотання про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спору. У звязку з чим, розгляд справи відкладався до 06.12.2016 року.

В судове засідання 06.12.2016 року представник позивача не зявився. 28.11.2016 року до суду надійшла заява позивача у справі №911/3342/16 про зменшення позовних вимог, в якій позивач зменшив позовні вимоги на суму 14700 грн. основного боргу та 5579,15 грн. пені і просить стягнути з відповідача 1299,88 грн. інфляційних.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд, ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, між Приватним підприємством «Агрономіка» (позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» (відповідач) укладено Договір купівлі-продажу №24/07 від 29.07.2015 року (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору, ПП «Агрономіка» виробляє, а СТОВ «Україна» купує замовлену біопродукцію для використання в технологічних процесах виробництва сільськогосподарської продукції (п.1.2. Договору).

На виконання умов Договору, а саме п.2.1., згідно рахунку-фактури №22 від 29.07.2015 року та видаткової накладної №22 від 29.07.2015 року, позивачем було поставлено відповідачу продукцію на суму 14700,00 грн. Представник відповідача отримав продукцію на підставі Довіреності №156 від 29.07.2015 року.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що Виробник на підтвердження виконання своїх зобовязань, надає Замовнику податкову накладну, оформлену відповідно до чинного законодавства України протягом двох днів з дня передачі продукції, та видаткову накладну при передачі товару.

Однак, як зазначає позивач в позові, відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманої продукції не виконав, оплату не провів.

Згідно з п.3.2. Договору купівлі-продажу кінцевий термін проведення розрахунків 10.09.2015 року.

Позивач зазначає, що надсилав відповідачу вимогу від 08.08.2016 року про виконання обов'язку щодо оплати вартості поставленого товару протягом одного дня з моменту отримання вимоги на суму 21579,96 грн. Вимога була отримана відповідачем 11.08.2016 року, однак в повному обсязі не виконана.

Позивач в позові зазначає, що відповідачем не було оплачено отриману продукцію на суму 14700,00 грн.

Згідно п.5.3. Договору у випадку несвоєчасної оплати за отриману продукцію Замовник сплачує Виробнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У звязку з тим, що відповідач не оплатив товар в строки, визначені Договором, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання, що є підставою для стягнення з відповідача 5579,15 грн. пені за період з 10.09.2015 року по 08.08.2016 року.

Також, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач в позові просить стягнути з відповідача 1299,88 грн. інфляційних за період з 10.09.2015 року по 08.08.2016 року.

В ході розгляду спору позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій зменшив позовні вимоги і просить стягнути 1299,88 грн. інфляційних.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За наслідками розгляду спору судом встановлено факт прострочення відповідачем строків оплати товару на суму 14700 грн., що відповідачем не спростовано.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку інфляційні нараховані на суму заборгованості за періоди фактичного прострочення, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Відповідачем не надано доказів сплати інфляційних. Таким чином, вимога про стягнення 1299,98 грн. інфляційних підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі згідно заяви про зменшення позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі, яка підлягає сплаті зі зменшених позовних вимогз врахуванням того, що мінімальна ставка судового збору складає 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (08752, Київська обл., Обухівський р-н, с. Семенівка, вул. Макаренка, 1а, код 30889014) на користь Приватного підприємства «Агрономіка» (20800, Черкаська обл., м. Камянка, вул. Л.Борисової, 76е, код 30146030) 1299,88 грн. інфляційних та 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя А.Ю. Кошик