ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.12.2016р. Справа №905/2206/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т», м.Полтава,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл», м.Донецьк,

про стягнення 326495,57 грн

Головуючий суддя: Паляниця Ю.О.

Суддя: Сажнева М.В.

Суддя: Ніколаєва Л.В.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з?явився

від відповідача: не з?явився

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувались перерви з 13.09.2016р. по 19.09.2016р., з 27.10.2016р. по 03.11.2016р., з 30.11.2016р. по 01.12.2016р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т», м.Полтава звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл», м.Донецьк про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 279501,76 грн, пені 31895,98 грн, 3% річних 2588,90 грн, інфляційних втрат 12508,93 грн, всього 326495,57 грн.

Виходячи зі змісту протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, 19.09.2016р. для розгляду справи №905/2206/16 було призначено колегію у складі: головуючого судді Паляниці Ю.О., суддів Філімонової О.Ю., Ніколаєвої Л.В.

У звязку з відсутністю судді Філімонової О.Ю., склад суду було змінено, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Паляниці Ю.О., суддів Ніколаєвої Л.В., Сажневої М.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.11.2016р.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №738 від 29.08.2013р. оренди частини нежитлової будівлі щодо своєчасного та в повному обсязі внесення орендної плати за період з жовтня 2015 року по травень 2016 року, що стало підставою для нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву без номеру та дати, що надійшли до господарського суду 12.09.2016р., позовні вимоги не визнав з посиланням на те, що орендоване майно не використовувалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» за цільовим призначенням з 18.05.2015р. через дію обставини, за які орендар не відповідає. Разом з цим, відповідач зазначав, що зобовязання з оплати орендної плати в спірний період не виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» з огляу на ненадання орендодавцем рахунків та актів наданих послуг.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом положення місить ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, 29.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дайм» (орендар) був укладений договір оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №738 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_1

Згідно з п.1.1 вказаного договору орендодавець зобовязується передати, а орендар зобовязується прийняти в строкове платне користування частину нежитлової будівлі магазин №34 кафе офіс, яке належить орендодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.11.2010р., укладеного між орендодавцем та Закритим акціонерним товариством «Універсалторг», зареєстрованого за №6417, та знаходиться за адресою: Донецька область, м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, реєстраційний номер 35, загальною площею нежитлової будівлі 1887,3 кв. м.

Відповідно до пп.1.1.4 договору №738 від 29.08.2013р. площа обєкта оренди складає 394 кв. м, план меж додається (додаток №1).

В пп.1.1.5 укладеного сторонами правочину визначено склад обєкту оренди: частина нежитлової будівлі літ. А-3 на першому поверсі, а саме: приміщення №2 службова площею 2,9 кв. м.; приміщення №4 торгівельний зал площею 291,1 кв. м; приміщення №5- щитова площею 2,3 кв. м; приміщення №6 склад площею 15,2 кв. м; приміщення №7 службова площею 3,8 кв. м; приміщення №7а туалет площею 3,4 кв. м.; приміщення №8 коридор площею 3,0 кв. м; приміщення №9 туалет площею 2,3 кв. м; приміщення №10 мийка площею 2,4 кв. м; приміщення №11 коридор площею 9 кв. м; приміщення №12 коридор площею 11, 3 кв. м; приміщення №13 склад-магазин площею 11,3 кв. м; приміщення №15 магазин площею 33,4 кв. м; приміщення №18 ліфт площею 1,4 кв. м; приміщення №19 ліфт площею 1,2 кв. м

За приписами п.2.1 договору №738 від 29.08.2013р. приміщення надається для використання орендарем у підприємницькій діяльності, у тому числі, для розташування магазину роздрібної торгівлі продуктами харчування, алкогольною продукцією, аптечними товарами та додатковим асортиментом товарів народного споживання (миючі засоби, предмети гігієни та інше).

У п.7.3 договору №738 від 29.08.2013р. передбачено, що останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє протягом 60 (шістдесяти) місяців з дати первинної передачі обєкту оренди за актом приймання-передачі.

В силу норм ст.655 Цивільного кодексу України а договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.2 ст.656 вказаного нормативно-правового акту предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

29.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дайм» (продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» (сторона 3) укладено договір купівлі-продажу майнових прав, який посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №739 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_1

Відповідно до п.2.1 договору №739 від 29.08.2013р. купівлі-продажу продавець продає, а покупець купує майнові права у порядку та на умовах, передбачених цим договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно з п.2.2 вказаного правочину продавець за цим договором передає покупцю всі права та обовязки орендаря за договором оренди зазначеним у п.1.3.2 цього договору, а також всі права та обовязки суборендаря за договором суборенди зазначеним у пункті 1.3.1 цього договору. З моменту підписання акту приймання-передачі майнових прав продавець вибуває, як сторона з даних договорів оренди та суборенди.

За змістом п.п.1.3.2, 1.1.3 договору №739 від 29.08.2013р. обєктом майнових прав було визначено частину нежитлової будівлі літ.А-3, за реєстраційним номером 4639953, площею 394 кв. м, розташованої за адресою: Донецька обл., м.Макіївка, вул.Малиновського, 63.

З п.3.1 договору купівлі-продажу майнових прав вбачається, що майнові права за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі майнових прав, який підписується сторонами не пізніше 5 робочих днів від дати здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав відповідно до цього договору. Покупець набуває прав власності на майнові права з моменту підписання акту прийому-передачі майнових прав.

Пунктом 3.3 договору №739 від 29.08.2013р. встановлено, що з моменту переходу права власності на майнові права покупець також набуває всіх прав та обовязків орендаря за договором оренди, зазначеним у п.1.3.2 цього договору, а також прав та обовязків суборендаря за договором суборенди, зазначеним у п.1.3.1 цього договору. В день підписання акту прийому-передачі майнових прав продавець зобовязаний передати покупцю оригінали договорів, зазначених у п.1.3.1 та 1.3.2 цього договору, про що в даному акті прийому-передачі майнових прав робиться відповідне застереження.

Загальна вартість майнових прав складає 4095000 грн, в тому числі ПДВ 682500 грн, вона є остаточною і може бути змінена лише за згодою сторін. Така загальна вартість майнових прав складається з вартості майнових прав стосовно, обєкта, визначеного у п.1.1.2 цього договору та становить 80% від загальної вартості майнових прав (п.4.1 договору купівлі-продажу майнових прав).

За приписами п.12.1 договору №739 від 29.08.2013р. останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами або їх уповноваженими представниками та його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань за договором.

Право Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» на розпорядження, в тому числі, на передання в оренду нежитлової будівлі літ.А-3, за адресою: Донецька обл., м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, підтверджено наявним у матеріалах справи свідоцтвом №16972533 від 29.01.2014р. про право власності на нерухоме майно, інформаційною довідкою №62499962 від 01.07.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Водночас, з укладанням договору №739 від 29.08.2013р. купівлі-продажу майнових прав Товариство з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» набуло права та обовязки орендаря обєкту оренди за адресою: Донецька обл., м.Макіївка, вул.Малиновського, буд.63.

Частиною 1 ст.795 Цивільного кодексу України встановлено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

В силу норм ч.1 ст.763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як свідчать матеріали справи, передача об'єкту оренди в користування відповідача відбулась 13.09.2013р. за актом прийому-передачі. Відтак, виходячи з п.7.1 договору №738 від 29.08.2013р., строк його дії встановлено до 13.09.2018р.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір №738 від 29.08.2013р. (з урахуванням змісту договору №739 від 29.08.2013р.) як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обовязків.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

В силу норм ч.ч.1, 3 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.4.1 договору №738 від 29.08.2013р. протягом двох місяців від дати передачі орендарю обєкту оренди за відповідним актом орендна плата не сплачується у звязку із здійсненням технічного переобладнання та поточного ремонту обєкту оренди з метою приведення в стан, необхідний для цільового використання. Починаючи з третього місяця користування обєктом орендна плата складає 24750 грн, з урахуванням ПДВ 4125 грн за місяць оренди за весь обєкт оренди. На кожний наступний рік користування обєктом оренди орендна плата встановлюється з урахування індексів інфляції за попередній період, офіційно оприлюднених Державним комітетом статистики України, є незмінною протягом кожного наступного року користування обєктом оренди та розраховується за наступною формулою: ОПрік = ОП х Іісум,

де:

ОПрік орендна плата на кожний наступний рік користування обєктом оренди без урахування ПДВ за весь обєкт оренди в місяць;

ОП орендна плата за перший місяць користування обєктом оренди;

Іісум загальний індекс інфляції за весь попередній період користування обєктом оренди, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі, який розраховується перемноженням індексів інфляції офіційно оприлюднених Державним комітетом статистики України.

Щомісячна орендна плата підлягає зміні у разі зміни ринкових цін оренди аналогічних приміщень, що підтверджується письмовими висновками незалежних експертів та агентств нерухомого загальнодержавного підвищення рівня цін і тарифів. Зміни починають діяти з моменту підписання додаткових угод сторонами.

09.12.2015р. позивач та відповідач уклали договір про внесення змін до договору оренди частини нежитлової будівлі від 29.08.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_1, та зареєстрованого в реєстрі за №738, який, в свою чергу, посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстровано в реєстрі за №2223.

Відповідно до п.4.1 в редакції договору від 09.12.2015р. орендна плата на період з 01.07.2015р. по 30.09.2015р. включно є фіксованою та становить 20000 грн з урахуванням ПДВ 3333,33 грн за місяць оренди за весь обєкт оренди. Орендна плата на період з 01.10.2015р. по 31.01.2016р. включно є фіксованою та становить 40000 грн з урахуванням ПДВ 6666,66 грн за місяць оренди за весь обєкт оренди. При цьому, індексація орендної плати, передбачена умовами даного договору, не застосовується.

З урахуванням положень договорів №738 від 29.08.2013р., №739 від 29.08.2013р., а також з огляду на досягнуту сторонами домовленість про зміну розміру орендної плати на підставі договору від 09.12.2015р., за розрахунком позивача в період з жовтня 2015 року по травень 2016 року відповідач зобовязаний сплатити орендну плату на загальну суму 339501,76 грн, а саме: за жовтень 2015 року 40000 грн, за листопад 2015 року 40000 грн, за грудень 2015 року 40000 грн, за січень 2016 року 40000 грн, за лютий 2016 року 44875,44 грн, за березень 2016 року 44875,44 грн, за квітень 2016 року 44875,44 грн, за травень 2016 року 44875,44 грн.

Алгоритм розрахунку орендної плати у спірний період відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

Наразі, за висновками суду, здійснений позивачем розрахунок повністю узгоджується з положеннями укладених сторонами правочинів.

Виходячи зі змісту наявних у матеріалах справи виписок з особового рахунку №1600 Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» у відділенні АТ «Укрсоцбанк» у спірний період відповідачем були здійснені наступні оплати на виконання умов укладених сторонами договорів:

- 08.10.2015р. 20000 грн (за жовтень 2015 року),

- 19.11.2015р. 20000 грн (за листопад 2015 року);

- 10.12.2015р. 20000 грн (за грудень 2015 року).

При цьому, як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті орендних платежів у залишковій частині не виконав, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості по орендній платі, яка виникла за період з жовтня 2015 року по травень 2016 року, у розмірі 279501,76 грн (339501,76 грн нарахованої орендної плати 60000 грн здійснених оплат).

Згідно з вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено у п.5.1.1 договору №738 від 29.08.2013р., орендар зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату.

Згідно з п.4.2 вказаного договору сума орендної плати сплачується щомісячно в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця до 10-го числа за поточний місяць оренди за наданими рахунками. Рахунок на сплату орендної плати та акт наданих послуг надаються орендарю до 5-го числа поточного місяця за допомогою факсимільного звязку з обовязковим наданням орендарю їх оригіналів протягом 10 календарних днів від дати складання. Оплата за останній місяць оренди сплачується протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання акта приймання-передачі.

Як зазначає відповідач, зобовязання з оплати орендної плати в спірний період у Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» не виникло з огляду на ненадання орендодавцем рахунків та актів наданих послуг.

Водночас, за висновками суду, наявність або відсутність обставин фактичного отримання актів та рахунків-фактур не звільняє відповідача від обовязку сплатити орендні платежі у разі фактичного користування майном, внаслідок чого вказані твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» не приймаються судом до уваги.

Разом з цим, судом враховано, що відсутність (за твердженням відповідача) рахунків та актів не завадили Товариству з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» частково виконати власні зобовязання та перерахувати на користь орендодавця за зобовязаннями спірного періоду 60000 грн.

Дослідивши питання неможливості використання з 18.05.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» орендованого майна за цільовим призначенням через дію обставини, за які орендар не відповідає, суд зазначає про наступне:

Як вказує позивач, 20.05.2015р. відповідач надіслав на електронну адресу позивача лист №3203, в якому повідомив про тимчасову зупинку з 18.05.2015р. діяльності 54 магазинів мережі «Брусничка» на території Донецької і Луганської областей, що непідконтрольна Україні, у звязку з тим, що по незалежним від відповідача причинам він не має можливості доставляти продукти харчування на цю територію. Враховуючи неможливість здійснення торгової діяльності, відповідач не має можливості здійснювати оплату орендної плати. Орендна плата за травень 2015 року буде здійснена в рахунок оплати останнього місяця оренди або гарантійного платежа. Окрім вищенаведеного, відповідач в своєму листі просив позивача достроково розірвати договір оренди з 31.05.2015р. Строк звільнення обєкту та дату вивозу торгового та технологічного обладнання відповідач мав намір повідомити додатково.

В електронному листі, яке супроводжувало лист №3203 від 20.05.2015р., відповідач повідомив, що цей лист стосується обєкта, розташованого, зокрема, за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63.

24.06.2015р. відповідач надіслав на електронну адресу позивача лист №1677, в якому повідомив, що обставини останнього часу зробили неможливим забезпечення нормального функціонування магазинів «Брусничка» за лінією зіткнення та відповідач був змушений тимчасово зупинити діяльність магазинів мережі на території, яка непідконтрольна Україні. На сьогоднішній момент це 54 магазини Донецької та Луганської областей, в числі яких і магазин, який відповідач орендує у позивача, розташований за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63. Причиною зупинення діяльності магазинів відповідач в своєму листі визначив те, що по незалежним від нього причинам він не має можливості доставляти продукти харчування на цю територію. Враховуючи неможливість здійснення торгової діяльності, Товариство з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» не має можливості здійснювати орендну плату з травня 2015 року. На даний момент відповідач веде активний пошук суборендарів, які готові здійснювати торгову діяльність в тимчасово зачинених магазинах, після закінчення пошуку розміщення суборендаря буде погоджено з позивачем.

02.07.2015р. на електронну адресу позивача відповідач надіслав електронного листа, в якому просив розглянути питання зменшення орендної плати до 15000 грн за місяць оренди на період тимчасового зачинення магазину за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, та пошуку суборендаря, після запуску магазина 60000 грн за місяць оренди.

Того ж дня позивач надіслав електронного листа на електронну адресу відповідача, в якому запропонував наступний розмір орендної плати 20000 грн за місяць оренди на період тимчасового зачинення магазину за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, та пошуку суборендаря, після запуску магазина 80000 грн за місяць оренди.

15.07.2015р. позивач надіслав електронного листа на електронну адресу відповідача, в якому запропонував з 01.07.2015р., зокрема, по орендованому обєкту, за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, розглянути орендну плату у розмірі 20000 грн за місяць оренди на період тимчасового зачинення магазинів та пошуку суборендаря (на 3 місяці), при умові повної оплати заборгованості по договорам за травень та червень 2015 року.

28.07.2015р. відповідач надіслав на електронну адресу позивача листа, в якому запропонував обговорити розмір орендної за місяць оренди суборендарем після того, як буде знайдений суборендар. Також, відповідач запропонував повернутися до питання оплати орендної плати за період травень-червень 2015 року після того, як буде знайдений суборендар.

За результатами перемовин був укладений договір від 09.12.2015р. про внесення змін до договору оренди частини нежитлової будівлі №738 від 29.08.2013р.

В листі №79 від 01.02.2016р. відповідач повідомив позивача, що 20.05.2015р. йому було направлено листа №3203 від 20.05.2015р. про неможливість здійснення торгівельної діяльності в обєкті оренди, а також з пропозицією розірвати договір оренди від 29.08.2013р. Поряд з цим, відповідач звернув увагу позивача на положення ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, згідно з якими наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

11.03.2016р. у листі №11, який був надісланий відповідачу, позивач у відповідь на ініціативу відповідача розірвати договір оренди повідомив про свою згоду на це, але зауважив, що відповідно до форми укладеного договору (нотаріальна), додаткова угода про розірвання останнього відповідно до діючого законодавства повинна бути вчинена також у нотаріальній формі.

Як вказує позивач, станом на 14.07.2016р. інших листів стосовно обєкту оренди за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, відповідач будь-яким засобом звязку за допомогою оператора поштового звязку (УДППЗ «Укрпошта»), курєрської служби або електронною поштою, не надсилав.

Згідно з ч.4 ст.14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.762 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Таким чином, за наявності та доведеності підстав, передбачених вказаною нормою, орендар може реалізувати своє право на звільнення від сплати орендної плати. При цьому, до предмету доказування в такому разі входить встановлення повної неможливості використання майна у цілях, передбачених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно з травня 2015 року розпочав припинення своєї торгівельної діяльності у приміщенні нежитлової будівлі літ.А-3, за реєстраційним номером 4639953, площею 394 кв. м, розташованої за адресою: Донецька обл., м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, що підтверджується довідками про скасування реєстрації реєстраторів розрахункових операцій від 09.06.2015р., виписками з наказів по особовому складу підприємства з заявами працівників про звільнення, випискою з програми кадрового діловодства відповідача, наказом №205-1 від 18.05.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Укранський рітейл» «Про закриття обєктів в Донецькій та Луганській областях на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та території проведення антитерористичної операції» тощо.

Суд погоджується з тим, що причиною зупинення торгівельної діяльності у період з травня 2015р. було проведення на території міста Макіївки антитерористичної операції, відповідно до указу Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та введенням тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, яким встановлено перелік товарів, заборонених для переміщення до та з неконтрольованих територій.

Так, зокрема, звуження торгівельних поставок підтверджується сертифікатом №6199 від 14.04.2016р. Дніпропетровської торгово-промислової палати, виданим Товариству з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл».

Разом з цим, зазначені події свідчать про наявність істотної зміни обставин, якими керувались сторони під час укладання договору №738 від 29.08.2013р. оренди частини нежитлової будівлі (з урахуванням змісту договору №739 від 29.08.2013р. купівлі-продажу майнових прав).

Проте, істотна зміна обставин є підставою, для реалізації відповідачем свого права на розірвання (або зміну) договору оренди в порядку норм ст.652 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що одним з таких прав (зміна умов договору) відповідач скористався, та між сторонами 09.12.2015р. було укладено договір про внесення змін до договору №738 від 29.08.2013р. оренди частини нежитлової будівлі, яким розмір орендної плати було зменшено.

Право на розірвання договору оренди (в судовому порядку) відповідачем реалізовано не було.

Водночас, суд погоджується з доводами відповідача про неможливість користуватись обєктом договору оренди, але лише з 24.12.2015р., виходячи з наступного:

Указом №405/2014 від 14.04.2014р. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за змістом ч.1 ст.1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з ч.2 зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 ст.11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями №1053-р від 30.10.2014р., №1275-р від 02.12.2015р. Кабінету Міністрів України затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Макіївку Донецької області.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства місто Макіївка Донецької області, на території якого розташовано орендоване майно, є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція.

Незважаючи на те, що антитерористичну операцію було розпочато 14.04.2014р., як свідчать матеріали справи та зазначає сам відповідач, протягом тривалого часу орендар продовжував здійснювати господарську діяльність у спірному нежитловому приміщенні на території, що непідконтрольна українській владі.

Проте, 16.10.2015р. радою міністрів так званої ДНР було прийнято постанову №19-47 «Про тимчасової адміністрації», згідно з якою у звязку з самоусуненням адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» у вказаному товаристві введено тимчасову адміністрацію, зокрема, в частині устаткування, що знаходиться за визначеними у п.1.2 цього документа адресами.

Згідно з постановою №26-9 від 24.12.2015р. президіуму ради міністрів так званої ДНР, пункт 1.2 пункту 1 постанови №19-47 від 16.10.2015р. доповнено адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, буд.61.

За змістом пояснень відповідача, які були надані у судовому засіданні 30.11.2016р., у вказаному документі наявна помилка щодо номеру будинку, у якому розташований обєкт Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» («буд.61» замість вірного «буд.63»).

У письмових поясненнях б/н від 30.11.2016р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» представник відповідача зазначав, що обєктів права власності чи користування (оренда), розташованих за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, буд.61, не мав та на теперішній час не має.

Представник позивача у судовому засіданні 30.11.2016р. також зазначав про відсутність орендних правовідносин з відповідачем щодо приміщення за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, буд.61.

Відтак, з огляду на вищенаведене, за висновками суду, з прийняттям постанови №26-9 від 24.12.2015р. президіуму ради міністрів так званої ДНР господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл», яка була повязана з експлуатацією частини нежитлової будівлі за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63, остаточно припинилась.

Посилання відповідача на те, що господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» була припинена 18.05.2015р. судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються самим фактом укладання договору від 09.12.2015р. про внесення змін до договору №738 від 29.08.2013р., частковим внесенням орендної плати на підставі цього правочину (зі змінами) за зобовязаннями жовтня 2015 року грудня 2015 року.

Твердження відповідача про те, що угоду від 09.12.2015р. було підписано під тиском орендодавця не заслуговують на увагу оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Судом враховано, що постанову №19-47 від 16.10.2015р. (зі змінами, внесеними постановою №26-9 від 24.12.2015р.) ради міністрів так званої ДНР було прийнято «у звязку з самоусуненням адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл». Проте, коли саме відбулось таке «самоусунення» відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено.

Прийняття наказу №205-1 від 18.05.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» не є беззаперечним доказом фактичного припинення діяльності товариства та магазину за адресою: м.Макіївка, вул.Малиновського, 63. Крім того, після цієї дати відповідач звільняв працівників (травень, червень, листопад 2015 року), скасовував реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій (09.06.2015р.), вів листування з орендодавцем з приводу виконання, зміни, розірвання договору №738 від 29.08.2013р. тощо.

Наразі, звернувшись до орендодавця з листом про розірвання договору з 31.05.2015р. (лист №3203 від 20.05.2015р.), зважаючи на відсутність заперечень з цього приводу у Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» (лист №11 від 11.03.2016р.), Товариство з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» не вчинило всіх необхідних дій, з якими закон та договір пов?язують можливість дострокового розірвання правочину.

Разом з цим, за наслідками прийняття постанови №19-47 від 16.10.2015р. (зі змінами, внесеними постановою №26-9 від 24.12.2015р.) ради міністрів так званої ДНР, відповідач звернувся з заявою до начальника Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області та повідомив про правопорушення (одержана 29.02.2016р. та зареєстрована за номером №1259).

За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, з огляду на висновки суду про неможливість фактичного користуватися обєктом оренди з 24.12.2015р., суд застосовує приписи ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України саме з цієї дати, внаслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 49677,42 грн за період з 01.10.2015р. по 23.12.2015р. (включно) відповідно до наступного розрахунку:

- у жовтні 2015 року нараховано 40000 грн, сплачено 20000 грн, заборгованість 20000 грн,

- у листопаді 2015 року нараховано 40000 грн, сплачено 20000 грн, заборгованість 20000 грн,

- у грудні 2015 року нараховано 40000 грн, сплачено 20000 грн, заборгованість 9677,42 грн (40000 грн / 31 день = 1290,3225 грн; 1290,3225 х 23 (дні фактичного користування) = 29677,42 грн; 29677,42 грн 20000 грн = 9677,42 грн).

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до підпункту 6.3.1 п.6.3 договору №738 від 29.08.2013р. оренди частини нежитлової будівлі, у випадку несвоєчасної сплати орендної плати, яка визначена в п.4.1 договору, орендар, згідно з відповідним законодавством України, сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відтак, позивач нарахуав та заявив до стягнення пеню у розмірі 31895,98 грн за період з 11.10.2015р. по 31.05.2016р. за зобовязаннями жовтня 2015 року травня 2016 року.

Здійснивши перевірку розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т», з урахуванням висновків суду про скасування орендної плати з 24.12.2015р., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 1976,98 грн за зобовязаннями жовтня 2015 року, листопада 2015 року, грудня 2015 року (до 24.12.2015р.).

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 2588,90 грн за період з 11.10.2015р. по 10.06.2016р. за зобовязаннями жовтня 2015 року травня 2016 року.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, з урахуванням висновків суду про скасування орендної плати з 24.12.2015р., стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% у розмірі 134,79 грн за зобовязаннями жовтня 2015 року, листопада 2015 року, грудня 2015 року (до 24.12.2015р.).

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 12508,93 грн за зобовязаннями жовтня 2015 року травня 2016 року.

За приписами п.3.2 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Позивачем вказаних правил нарахування інфляційних втрат враховано не бло. Зокрема, відповідне нарахування здійснено не за повний календарний місяць; не здійснено нарахування інфляційних за зобовязаннями жовтня 2015 року, за наявності у цьому місяці дефляції тощо.

Таким чином, з урахуванням висновків суду про скасування орендної плати з 24.12.2015р., з огляду на невідповідність розрахунку позивача, інфляційні втрати за зобовязаннями жовтня 2015 року, листопада 2015 року, грудня 2015 року (до 24.12.2015р.) не підлягають стягненню.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 279501,76 грн, пені 31895,98 грн, 3% річних 2588,90 грн, інфляційних втрат 12508,93 грн, підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 49677,42 грн заборгованості з орендної плати, 1976,98 грн пені, 134,79 грн 3% річних.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 4897,44 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т», м.Полтава до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл», м.Донецьк про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 279501,76 грн, пені 31895,98 грн, 3% річних 2588,90 грн, інфляційних втрат 12508,93 грн, всього 326495,57 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» (83058, Донецька обл., м.Донецьк, вул.Арктики, буд.1в, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Востторг-Т» (36023, Полтавська обл., м.Полтава, вул.Красіна, буд.79, ) заборгованість по орендній платі у розмірі 49677,42 грн, пеню 1976,98 грн, 3% річних 134,79 грн, а також судовий збір в сумі 776,84 грн.

В іншій частині позову відмовити.

У судовому засіданні 01.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 06.12.2016р.

Головуючий суддя Ю.О.Паляниця

Суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя М.В. Сажнева

Надр. 3 прим.:

1 до справи

2 позивачу за адресою: 01133, м.Київ, вул.Генерала Алмазова, 18/7, оф.308 (рек. з повідмоленням)

3 відповідачу за адресою: 49022, м.Дніпро, вул.Маршала Малиновського, 114 (рек. з повідомленням)