номер провадження справи 32/141/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 Справа № 908/2930/16

за позовом: Управління комунальної власності Енергодарської міської ради (71502, м. Енергодар, Запорізька область, вул. Набережна, 24)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС (69063, м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний), буд. 17)

про розірвання договору оренди № 25-10 від 26.10.2010 р.

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 0132/1705-01 від 04.01.2016 р.

Від відповідача: не зявився

Суть спору:

02.11.2016 р. Управління комунальної власності Енергодарської міської ради до господарського суду Запорізької області звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС про розірвання договору оренди № 25-10 від 26.10.2010 р.

Згідно Протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 02.11.2016 р. справу № 908/2930/16 призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.11.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2930/16, присвоєно справі номер провадження 32/141/16 з призначенням судового засідання на 30.11.2016 р.

Позивач в судовому засіданні 30.11.2016 р. підтримав заявлені позовні вимоги та обґрунтовує ст. ст. 179, 188 ГК України, ст. ст. 629, 638, 648, 651, 771, 782 ЦК України, ст. 10, 12, 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС є 69063, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 17, яка відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Ухвала суду по даній справі, яка направлялася на адресу відповідача, тому з урахуванням обставин справи вважається належним виконанням господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 30.11.2016 року за відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

У засіданні суду 30.11.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.10.2010 р. між територіальною громадою міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради Запорізької області, в особі начальника Управління комунальної власності Енергодарської міської ради (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС (Орендар) укладений договір оренди № 25-10 (з договорами про внесення змін та доповнень), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове володіння та користування наступне майно: будівля побутових приміщень (літера А), загальною площею 300,6 м2, розташоване за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Придніпровська, буд. 3А, яке належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н, виданого Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області від 14.10.2010 р.

Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області. ОСОБА_2 та зареєстровано у реєстрі за № 5051.

Строк дії договору оренди складає 10 років з моменту підписання договору (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 1.4. договору, передача орендованого майна орендодавцем і прийняття його орендарем оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами.

Відповідно до п. 3.2 договору, Орендар зобовязується сплачувати орендну плату не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Орендодавця № 0015, МФО 813015 УДК м. Енергодар, ОКПО 34677056.

Орендар зобовязаний: вчасно та в повному обємі вносити Орендодавцю орендну плату шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок (п. 5.1. г); укласти договір страхування на орендоване майно на користь Орендодавця (п. 5.1. ж); у тридцяти денний термін після підписання договору оренди орендатор повинен укласти договір з постачальниками комунальних послуг, договір на спільне використання електромереж (п. 5.1. к).

26.10.2010 р. орендоване приміщення було передано відповідачу за актом прийому-передачі, тобто відповідач приступив до використання майна.

За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань щодо внесення орендних платежів, укладання договору страхування, договору на житлово-комунальні послуги є достатньою підставою для розірвання договору.

Предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги про розірвання договору оренди від 26.10.2010 р. № 25-10, укладеного між управлінням комунальної власності Енергодарської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 26.10.2010 р.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом оренди за договором № 25-10 від 26.10.2010 р. є комунальне майно, тому правовідносини сторін щодо порядку користування ним регулюються приписами Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до умов статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму... Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі... Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором ...

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов'язково стягується орендна плата.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна).

Пунктом 5.1. г сторони обумовили, що Орендар зобовязався вчасно та в повному обємі вносити Орендодавцю орендну плату шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання за Договором оренди щодо передачі відповідачу будівлю в оренду виконано у повному обсязі, що підтверджується актом прийому-передачі від 26.10.2010 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, згідно із п. 3.2. Договору, орендна плата перераховується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Орендодавця.

Судом встановлено, що за період з липня 2015 року по жовтень 2016 року відповідач взяті на себе зобовязання щодо своєчасного перерахування орендної плати не виконав належним чином, у звязку з чим заборгованість за договором оренди № 25-10 від 26.10.2010р. склала 56517,74 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 28.10.2016 р. № 23, рахунками за послуги.

Управління комунальної власності, цінним листом з описом, направляло на адресу ТОВ ЕЛАР ПЛЮС претензію від 10.08.2016 р. № 01-33/1452-01 про погашення заборгованості по орендній платі за договором оренди від 26.10.2010 р. № 25-10 на суму 45862,16 грн. Також, управління комунальної власності, цінним листом з описом, направляло на адресу ТОВ ЕЛАР ПЛЮС попередження від 09.11.2015 р. р. № 01-20/1865-01 про погашення заборгованості по орендній платі за договором оренди від 26.10.2010 р. № 25-10 на суму 13965,07 грн.

Однак, претензія та попередження відповідачем залишені без реагування.

Також, п.5.1. ж договору оренди від 26.10.2010 р. № 25-10 визначено, що Орендар зобовязаний укласти договір страхування на орендоване майно.

Проте, за період дії договору оренди від 26.10.2010 р. № 25-10 відповідач зазначений обовязок не виконав.

Оскільки договором оренди невизначено терміну виконання обовязку Орендаря щодо укладання договору страхування на орендоване майно, управління комунальної власності, в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, листами від 03.07.2015 р. № 01-33/1167-01 та від 10.08.2016 р. № 01-33/1452-01 звернулося до відповідача з вимогою укладати договір страхування на орендоване майно в розмірі не менше вартості майна, визначеного у п.1.2. договору оренди від 26.10.2010 р. № 25-10. Вимоги відповідачем залишені без реагування.

Крім того, відповідно до п.5.1. к договору оренди, Орендар зобовязаний у тридцяти денний термін після підписання договору оренди укласти договір з постачальниками комунальних послуг, договір на спільне використання електромереж.

Однак відповідачем не було укладено договори на централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, централізоване водовідведення та централізоване опалення орендованого майна з виконавцем послуг - комунальним підприємством Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради згідно рішення виконавчого комітету від 29.05.2013 р. № 167.

Про необхідність укладання договорів Орендарю на житлово-комунальні послуги з виконавцем цих послуг також повідомлялося відповідачу у претензіях від 03.07.2015 р. № 01-33/1167-01, від 10.08.2016 р. № 01-33/1452-01.

Згідно вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Зобовязанням у свою чергу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами договірних зобов'язань.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Із змісту цієї норми слідує, що визначення істотності порушення є оціночним поняттям, яке повинно вирішуватися з урахуванням усіх обставин конкретної справи.

Згідно ст. 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендна плата, з урахуванням її індексації та своєчасність її внесення, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, віднесені до істотних умов договору оренди.

Істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку.

За таких обставин, беручи до уваги, що відповідач не надав суду доказів належного виконання зобовязань за договором оренди, суд констатує наявність підстав для задоволення позовних вимог, які є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

Вирішив:

1. Позов Управління комунальної власності Енергодарської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС про розірвання договору оренди № 25-10 від 26.10.2010 р. задовольнити.

2. Розірвати договір оренди № 25-10 від 26.10.2010 р., укладений між територіальною громадою міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради Запорізької області та товариством з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 26.10.2010 р.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛАР ПЛЮС (69063, м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний), буд. 17, ) на користь управління комунальної власності Енергодарської міської ради ((71502, м. Енергодар, Запорізька область, вул. Набережна, 24, на р/р 1638 в УДКСУ у м. Енергодарі Запорізької області, МФО 813015) 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 06 грудня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.