ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" грудня 2016 р.Справа № 916/1991/16

За позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Агропромсервіс"

За участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1

До відповідачів: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Фінанс"

За участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання недійсними договорів

Головуючий суддя Рога Н.В.

Суддя Бездоля Д.О.

Суддя Железна С.П.

Представники:

Від позивача: Погорілий О.В.- довіреність від 01.01.2016р., Мамаєв Г.Д.- директор

Від третьої особи : ОСОБА_1- ОСОБА_3- довіреність №206 від 06.03.2015р.

Від відповідача: ПАТ АБ „Порто-Франко" - Булка С.Є. - довіреність від 01.02.2016р., Мирза К.О.- довіреність від 05.09.2016р.

Від відповідача: ТОВ „Альянс Фінанс" : Булка С.Є. - довіреність від 26.05.2016р.

Від третьої особи: ОСОБА_2- ОСОБА_7 - довіреність №3595 від 21.10.2016р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Погорілий О.В.- довіреність від 01.01.2016р.

Від третьої особи : ОСОБА_1- ОСОБА_3- довіреність №206 від 06.03.2015р.

Від відповідача: ПАТ АБ „Порто-Франко" - Булка С.Є. - довіреність від 01.02.2016р., Мирза К.О.- довіреність від 05.09.2016р.

Від відповідача: ТОВ „Альянс Фінанс" : Булка С.Є. - довіреність від 26.05.2016р.

Від третьої особи: ОСОБА_2- ОСОБА_7 - довіреність №3595 від 21.10.2016р.

Суть спору: Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) "Агропромсервіс", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк (далі- ПАТ АБ ) "Порто-Франко" та Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Альянс Фінанс" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 30.05.2016р.; визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 30.05.2016р.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач - ПАТ АБ „Порто-Франко" проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Відповідач- ТОВ „Альянс Фінанс" проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 16.08.2016р. з метою повного та всебічного розгляду справи залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фізичну особу -підприємця ОСОБА_2 особа - повністю підтримує заперечення відповідачів , вважає позов необґрунтованим та безпідставним.

19 серпня 2016р. ТОВ „Альянс Фінанс" надало до суду заяву про припинення провадження у справі на підставі ст..80 ГПК України. В обгрунтування заяви відповідач послався на те, що 19 липня 2016р. між ТОВ „Альянс Фінанс" та ОСОБА_2 був укладений Договір про відступлення права вимоги шляхом відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі і за Кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005р. та за Договором іпотеки від 17.10.2005р. (реєстровий номер У-463). За таких обставин, ТОВ „Альянс Фінанс" вважає, що ОСОБА_2 має бути відповідачем у даній справі, як володілець права вимоги, у зв'язку з чим справа не підлягає розгляду у господарських судах України. . Згідно ж ст..80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у господарських судах .

Зазначену заяву судом залишено без задоволення, з урахуванням того, що ОСОБА_2 залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. На думку суду, відсутні підстави для залучення зазначеної особи до участі у справі у якості відповідача, адже предметом оспорювання у даній справі є договори , стороною у яких ОСОБА_2 не є. За таких обставин, спір підвідомчий господарським судам і відсутні правові підстави для припинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 04.10.2016р. справу №916/1991/16 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області. Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 04.10.2016р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Рога Н.В. судді Бездоля Д.О. та Желєзна С.П. Ухвалою від 04.10.2016р. справу прийнято до розгляду у такому складі суду.

Ухвалою суду від 17 листопада 2016р. з метою повного та всебічного розгляду справи залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1. Представник зазначеної третьої особи повністю підтримує позов ТДВ „Агропромсервіс".

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд встановив:

17 жовтня 2005р. між АКБ „Порто-Франко" (правонаступник ПАТ АБ „Порто-Франко") (Іпотекодержатель) та ВАТ „Агропромсервіс" (правонаступник ТДВ „Агропромсервіс" (Іпотекодавець), яке є майновим поручителем ОСОБА_9 (Боржник), був укладений Договір іпотеки , який забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором (відзивна кредитна лінія) №1388/1 -05 від 17.10.2005р. між Іпотекодержателем та ОСОБА_9, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту , несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Договір посвідчений нотаріально.

Відповідно до п.1.3 Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля під №3 по вул.Генерала Цветаєва в м.Одеса, загальною площею 8167,5 кв.м, що розташована на земельній ділянці розміром 13144 кв.м, яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України від 18.08.1995р. за №1326 , та зареєстрована КП „ОМБТІ та РОН" .

Відповідно до п.6.1 Договору він набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором та додаткових договорів до нього. Право іпотеки, та відповідно і цей Договір , припиняє чинність у разі: припинення основного зобов'язання, забезпеченого цією іпотекою; знищення (втрати) Предмета іпотеки , якщо Іпотекодавець не замінює або не відновляє предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки; набуття Іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та цим договором, права власності на предмет іпотеки; в інших випадках , передбачених чинним законодавством.

14 січня 2009р. був укладений додатковий договір про внесення змін до Договору іпотеки від 17.10.2005р., у п.1.1. якого зазначено, що Договір іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором (відзивна кредитна лінія) №1388/1 -05 від 17.10.2005р., додаткової угоди №1 до нього від 01.02.2006р., додаткової угоди №2 до нього від 27.08.2008р., додаткової угоди №3 до нього від 2008р., додаткової угоди №4 до нього від 10.12.2008р., додаткової угоди №5 до нього від 16.01.2009р. , які укладено між Іпотекодержателем та ОСОБА_9, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому , стосовно повернення отриманої суми кредиту , несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі . Сума кредитної лінії - 600 000 дол. США; строк повернення кредиту- 14.01.2011р.; розмір відсоткової ставки - 14,5% річних. Договір посвідчено нотаріально.

Позивач у справі зазначив, що 26.09.2014р. на підставі постанови правління Національного банку України №610 „Про віднесення Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Порто-Франко" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №103 „Про запровадження тимчасової адміністрації у АБ „Порто-Франко" , на підставі якого з 29.09.2014р. розпочато процедуру виведення ПАТ АБ „Порто-Франко" з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ „Порто-Франко" . Згідно з постановою правління Національного банку України від 30.01.2015 р. № 67 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ „Порто-Франко" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 р. № 19 „Про початок процедури ліквідації АБ „Порто-Франко" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ „Порто-Франко" та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ „Порто-Франко" Красюка І.І. Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті. Згідно п.3 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними зокрема, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

В ході здійснення своїх повноважень щодо перевірки правочинів Уповноваженою особою було виявлено , що 22.08.2014р. ПАТ АБ „Порто-Франко" та ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС" було укладено договір факторингу №2, за яким банк відступив право вимоги за 108 кредитними договорами. Відповідно до зазначеного договору факторингу ,22 серпня 2014р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" (Первісний кредитор) та ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС" (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, згідно якого у зв'язку із укладенням сторонами договору факторингу №2 від 22.08.2014р. Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає всі права вимоги за іпотечними договорами, зазначеними у додатку №1 до цього Договору. З моменту укладення та підписання цього Договору Новий кредитор набуває статусу Іпотекодержателя за іпотечними договорами. Відступлення права вимоги за іпотечними договорами розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до умов іпотечних договорів. Договір посвідчений нотаріально . Під номером 48 у додатку №1 значиться: Договір іпотеки від 17 жовтня 2005р. між АКБ „Порто-Франко" (правонаступник ПАТ АБ „Порто-Франко") (Іпотекодержатель) та ВАТ „Агропромсервіс" ( правонаступник ТДВ „Агропромсервіс" (Іпотекодавець), який забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором (відзивна кредитна лінія) №1388/1 -05 від 17.10.2005р. між Іпотекодержателем та ОСОБА_9.

Позивач зазначив, що рішенням господарського суду міста Києва від 09.07.2015р. у справі №910/10144/15 визнано недійсним договір факторингу №2 від 22.08.2014р. , визнано недійсним договір відступлення права вимоги , речові права за яким зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 1451, укладений 22.08.2014р. між ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС" та ПАТ АБ „Порто-Франко"; визнано недійсним договір відступлення права вимоги , обтяження за яким зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 1520, укладений 22.08.2014р. між ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС" та ПАТ АБ „Порто-Франко" про відступлення права вимоги за договорами застави. Рішення набрало законної сили.

На підставі зазначеного рішення суду Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АБ «Порто-Франко» 27.11.2015р. було подано заяву про внесення змін до реєстру речових прав (іпотеки) щодо поновлення АБ „Порто-Франко" у якості іпотекодержателя замість ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС", яку було задоволено.

У подальшому, 30 травня 2016р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" (Первісний кредитор) та ТОВ „Альянс Фінанс" (Новий кредитор) був укладений Договір відступлення права вимоги №18, згідно якого на умовах цього Договору та на підставі протоколів організатора аукціону ТОВ „Професіонал" про визначення переможця аукціону з реалізації активів АБ „Порто -Франко" шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язань від 25.04.2016р. №51 лот №1232, первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги , що належить Первісному кредиторові і стає кредитором за кредитним договором (відклична кредитна лінія) №1388/1 -05 від 17.10.2005р.,укладеним між ПАТ АБ „Порто-Франко" та ОСОБА_9. За цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов'язань за Основним договором та всіма договорами забезпечення.

При цьому, позивач вважає, що аукціон проведений 25.04.2016р. з порушенням та ігноруванням вимог Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016р. , та зареєстрованого в Мінюсті України 20.04.2016р. за №606/28736. Зокрема, позивач вважає, що зазначений аукціон був проведений ТОВ „Професіонал" без оприлюднення публічного паспорту активу та паспорту відкритих торгів (аукціонів) за формою та структурою інформації, що визначені у додатках 1-9 до цього Положення, без розміщення Фондом протягом п'яти робочих днів оголошення щодо продажу активів (майна) в друкованих засобах масової інформації , визначених виконавчою дирекцією Фонду. Вказане , на думку позивача, порушує права не тільки потенційних покупців , але й права боржника, який би отримавши зазначену інформацію у встановленому порядку мав би змогу самостійно придбати відповідний актив, задовольнивши вимоги банку.

Крім того, позивач зазначив, що оціночна вартість права грошової вимоги визначена ТОВ „Експертна компанія „Професіонал" та згідно п.1.6 Договору становить 763 809 грн., при цьому, відповідно до оголошення про проведення реалізації активів АБ „Порто Франко" на електронному торговельному майданчику ТОВ „Професіонал" ціна продажу становить 1 841 893 грн. 41 коп. із встановленою сплатою гарантійного внеску 184 189 грн. 34 коп. При цьому, із змісту Договору вбачається, що ТОВ „Альянс Фінанс" має сплатити гарантійний внесок лише у сумі 150 666 грн. 88 коп. За таких обставин, позивач вважає, що невідповідність початкової ціни реалізації оціночній вартості також свідчить про відсутність затвердження Фондом ціни активу у розмірі 763 809 грн. , у інвентаризації майна та формуванні ліквідаційної маси банку, та відповідно, використання при цьому оцінки ТОВ „Експертна компанія „Професіонал" , яка відрізняється від початкової ціни реалізації ніж на 30% , що само по собі виключає погодження Фондом такої вартості. При цьому, зазначену оцінку проведено більш як 1 рік тому, що суперечить встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2014р. №358 шестимісячному строку дії оцінки. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ „Порто Франко" було здійснено відчуження прав вимоги 16 076 861 грн. 05 коп. за 1 676 123 грн. без затвердження Фондом умов відчуження майна банку та включення його до ліквідаційної маси за найвищою ціною.

Позивач також зазначив, що 30 травня 2016р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" (Цедент) та ТОВ „Альянс Фінанс" (Цесіонарій) був укладений Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, згідно якого у зв'язку із укладанням між Цедентом та Цесіонарієм Договору відступлення права вимоги №18 від 30.05.2016р. Цедент передає, а Цесіонарій приймає права вимоги за Договором іпотеки від 17.10.2005р., Іпотекодавцем за яким є ВАТ „Агропромсервіс" ( правонаступник ТДВ „Агропромсервіс") , Боржником за кредитним договором - ОСОБА_9. Згідно п.1.2 цього Договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують га момент відступлення права вимоги, включають всі права Іпотекодержателя, що передбачені умовами договору іпотеки; право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до договору іпотеки. Договір посвідчений нотаріально.

Позивач у справі вважає, що Договір відступлення права вимоги №18 від 30.05.2016р. та Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 30.05.2016р. мають бути визнані судом недійсними, посилаючись на те, що ПАТ АБ „Порто-Франко" оскарживши попередньо в судовому порядку відступлення активу на користь ТОВ „Фінансова компанія „ТОП ФІНАНС" за заниженою ціною , здійснив у наступному ті ж дії із порушенням ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , відступивши актив (право вимоги) ТОВ „Альянс Фінанс" за договором, забезпечення виконання якого покладено на ТДВ „Агропромсервіс". За таких обставин, позивач вважає, що будь-які форми виконання зобов'язань перед ТОВ „Альянс Фінанс" з боку ТДВ „Агропромсервіс" , за умови встановленості законом нікчемності придбання прав вимоги до ТДВ „Агропромсервіс" будуть безпідставними та такими, що порушують права позивача.

У якості нормативного обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ст..215 Цивільного кодексу України .

Відповідач- ПАТ АБ „Порто-Франко" проти позову заперечує, посилаючись на те, що ТДВ „Агропромсервіс" не надано до матеріалів справи доказів порушення його прав або законних інтересів укладанням Договору відступлення права вимоги №18 від 30.05.2016р. та Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 30.05.2016р. , оскільки позивач не є стороною за цими договорами та право вимоги на кошти , які сплачуються фізичною особою по кредитному договору у ТДВ „Агропромсервіс" відсутнє. Отже, на думку відповідача, безпідставним та недоведеним є посилання позивача на те, що укладання цих Договорів призвело до настання негативних наслідків для позивача.

Крім того, відповідач зазначив, що згідно з ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст..24 Закону України „Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Відповідач - ТОВ „Альянс Фінанс" проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. При цьому, ТОВ „Альянс Фінанс" повністю підтримує заперечення ПАТ АБ „Порто-Франко" та вважає, що у даному випадку відсутні докази порушення прав та інтересів позивача - ТДВ „Агропромсервіс" .

Розглянув матеріали справи, на підставі норм законодавства України, суд доходить до такого висновку :

Згідно ст..15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст..16 зазначеного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ст..1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності , мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу. Але, згідно узагальнення Верховного Суду України від 24.11.2008р. „Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" якщо під час судового розгляду встановлено відсутність у позивача права на задоволення позову про визнання оспорюваного правочину недійсним, суд має відмовити в задоволенні позову. Відповідно до п. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, визначеними у Цивільному кодексі України й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Слід зауважити, що оцінюючи правильність обрання позивачем способу захисту прав, необхідно виходити зі встановлення можливості відповідним способом поновити порушені права у разі існування останніх . способом захисту прав є відповідні заходи, які дають об'єктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самим втрачені блага майнового або немайнового характеру. Відтак у разі, коли обраний спосіб не є таким, що спричинятиме поновлення порушених прав, суд не має правових підстав для задоволення відповідних позовних вимог.

Так, відповідно до частини першої ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя ст.215 Цивільного кодексу України ).

Отже, Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому, визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Виходячи з матеріалів справи, на думку суду, позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів порушення його цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, які б призвели до задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними Договору відступлення права вимоги №18, що був укладений 30 травня 2016р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" (Первісний кредитор) та ТОВ „Альянс Фінанс" (Новий кредитор), та Договору відступлення прав вимоги за Договором іпотеки , що був укладений 30 травня 2016р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" (Цедент) та ТОВ „Альянс Фінанс" (Цесіонарій) , що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

За при приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» відмовити повністю

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12 грудня 2016 р.

СУДДЯ РОГА Н.В.

СУДДЯ БЕЗДОЛЯ Д.О.

СУДДЯ ЖЕЛЄЗНА С.П.