ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016р. Справа№ 914/2892/16

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Солонка, Пустомитівський район, Львівська область

про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 4 580,55 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: Чижович І.З. - представник за довіреністю № 2302-вих-1034 від 29.07.2016 р.

Від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду Львівської області 14.11.2016р. Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за договором № 9-11 від 25.06.2011р. в сумі 4 580,55 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.11.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.05.2016р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок - в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 05.12.2016р. розгляд справи відкладено на 12.12.2016р.

В судовому засіданні 12.12.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить позов задоволити повністю та стягнути заборгованість з орендної плати в сумі 4 580,55 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем у порушення умов договору оренди № 9-11 від 25.06.2011р. не здійснювалася оплата орендних платежів, у зв'язку з чим позивач просить стягнути заборгованість по орендній платі в сумі 4 580,55 грн.

Відповідач в черговий раз у судове засідання 12.12.2016р. явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України - за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 12.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено таке.

25.06.2011 року між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар), відповідач у справі) укладено Договір № 9-11 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Положення про управління комунальної власності Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.04.2016р. № 237, управління комунальної власності Львівської міської ради є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради.

У відповідності до Положення про розмежування повноважень між виконавчим органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 219 від 19.10.2006р., до повноважень департаменту економічної політики Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначений міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності, надання обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням.

Згідно п.1 Договору орендодавець надає орендареві право на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення (надалі - об'єкт) на умовах оренди та терміни відповідно до ухвали Львівської міської ради від 19.05.2011р. № 440.

Згідно Договору, відповідачу надано у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності надувний атракціон площею 40,0кв.м. (тротуар, газон, тощо) за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 68 (біля поліклініки).

Обов'язок внесення орендної плати орендарем виникає з часу укладення договору оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення (п.3.1. Договору).

Згідно Договору орендар сплачує за користування об'єктом площею 40,0 кв.м. щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі 381,02 грн. за місяць. Розрахункова ставка орендної плати щорічно коригується на рівень інфляції за рік (п.п. 3.2.,3.3. Договору).

Відповідно до п. 2.2.2 Договору орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення.

Відповідно до розділу 7 Договору, термін дії договору (три сезони):

з 01.04.2011 р. до 01.11.2011 р.

з 01.04.2012 р. до 01.11.2012 р.

з 01.04.2013 р. до 01.11.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково здійснив оплату орендних платежів, що підтримується позивачем та вбачається з поданої довідки від 29.09.2016р. № 4-2302-вих-1287 та банківських виписок. Заборгованість відповідача з оплати орендної плати за період з 01.01.2012 р. по 01.11.2013р., станом на 29.09.2016 року складає 4 580,55 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Доказів повної оплати відповідачем своїх зобов'язань за Договором не подано.

Доказів погашення заборгованості станом на момент розгляду справи в суді сторонами суду не заявлено та не подано.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір оренди є обов'язковим для виконання сторонами.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору оренди в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно приписів частини 3 статті 283 Господарського кодексу України, об'єктом оренди, зокрема, можуть бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною першою статті 19 цього ж Закону встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Приписами статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідачем не здійснювалося орендних платежів за Договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Договором в сумі 4 580,55 грн.

Відповідачем належних та допустимих доказів спростування наявності боргу чи його розміру не подано. Доказів проведення часткової чи повної оплати орендної плати перед позивачем не надав.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі за договором в сумі 4 580,55 грн., оскільки така обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в розмірі 1 378,00грн. покладаються на відповідача.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 22, 32, 33, 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, площа Галицька, буд 15; ідентифікаційний код 25558625) 4 580,55 грн. заборгованості по орендній платі та 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.12.2016р.

Суддя Коссак С.М.