РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2016Справа №910/13804/16

За позовом Публічне акціонерне товариство "Київенерго"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л."; 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 12 910, 78 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Палій Ю.В. - представник за довіреністю;
від першого відповідача:Пугач К.В. - представник за довіреністю;
від другого відповідача:не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (далі - перший відповідач, ТОВ "М.С.Л.") про стягнення нарахування за самовільно спожиту електричну енергію на загальну суму 12 910, 78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було порушено Правила користування електричною енергією, яке зафіксовано уповноваженими представниками позивача, з приводу чого було складено відповідні Акти порушень ПКЕЕ № 00214 та № 23488.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 р. порушено провадження у справі № 910/13804/16, розгляд останньої призначено на 23.09.2016 р.

Представник позивача наполягав на позові, відповідно до ст. 38 ГПК України надав клопотання про витребування доказів, в якому просив суд:

- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." докази оплати орендної плати орендованих приміщень, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2.

Представник відповідача безпосередньо у судовому засіданні позов не визнавав, посилаючись на те, що орендував приміщення згідно договору оренди №МСЛ-12-003804 від 01.10.2012 р. та договору №МСЛ-12-003806 від 01.10.2012 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1), які укладено на об'єкти, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та адресою: АДРЕСА_2. А тому, відповідно до умов вказаних договорів, всі зобов'язання з підключення до електромережі та сплати всіх комунальних послуг, лежать на ФОП ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, представник відповідача відповідно до ст. 24 ГПК України надав клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме:

- замінити первісного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л.", належним відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Крім того, відповідач надав клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просить витребувати у позивача докази (банківські виписка) про дату і суму отриманої часткової оплати заборгованості за самовільну спожиту електричну енергію відповідачем за актами № 00214 та № 23488 з зазначенням номерів рахунку, банківськими реквізитами відповідача та вказаним призначенням за актами порушення ПКЕЕ від 28.01.2014, від 07.04.2014, №00214. Оскільки відповідно до даних бухгалтерського обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л.", жодних перерахувань за вказаними актами не здійснювало.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 34, 36, 38 ГПК України, суд встановив, що клопотання про витребування доказів з боку позивача та відповідача підлягає задоволенню, а клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем буде розглянуто під час судового процесу.

З метою з'ясування фактичних обставин справи та можливістю надання додаткових матеріалів, відповідно до ст. 69 ГПК України відповідач надав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів.

З урахуванням виняткових обставин та особливостей розгляду спору, суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та відклав розгляд справи на 12.10.2016 року.

У судовому засіданні 12.10.2016 року представник позивача наполягав на позові, надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечував, посилаючись на те, що відповідачу, як орендатору приміщення була надана можливість підключення до електроенергії саме власником приміщення, яким є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1) відповідно до п.1.2 договору оренди №МСЛ-12-003804 від 01.10.2012 р. та договору №МСЛ-12-003806 від 01.10.2012 р., а тому відповідачем не було здійснене самовільне підключення до електричної мережі енергопостачальника, а споживачем відповідно до Правил користування електричною енергією та умов договору, є саме ФОП ОСОБА_1, який відповідальний за одержання комунальних послуг та своєчасну їх оплату.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 34, 36, ГПК України, суд за своєю власною ініціативою, вважає за необхідне залучити до участі у справі другого відповідача, а саме: - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи № 910/13804/16 на 28.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (далі - другий відповідач, ФОП ОСОБА_1).

Представник позивача безпосередньо у судовому засіданні наполягав на позові, надав усні пояснення по справі.

Перший відповідач проти позову заперечував, оскільки є орендатором даних приміщень на підставі договору оренди №МСЛ-12-003804 від 01.10.2012 р. та договору № МСЛ-12-003806 від 01.10.2012 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а тому вважає себе неналежним відповідачем по даній справі.

Другий відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав відзив на позовну заяву за змістом якого вбачається, що він не є власником спірного нерухомого майна де відбулося порушення правил користування електричною енергією та самовільне підключення до електромереж.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, встановлення особи, яка вчинила правопорушення, а саме порушення правил користування електричною енергією, суд зобов'язав Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 прибути в судове засідання для надання відповідних пояснень по даній справі та відклав розгляд справи № 910/13804/16 на 11.11.2016 року.

Представник позивача продовжував наполягати на заявленому позові.

Представник першого відповідача у судовому засіданні 11.11.2016 року заперечував щодо позовних вимог, заявлених до нього, оскільки вважає себе неналежним відповідачем по справі.

Другий відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав відзив на позовну заяву за змістом якого вбачається, що він не є власником спірного нерухомого майна де відбулося порушення правил користування електричною енергією та самовільне підключення до електромереж.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, встановлення особи, яка вчинила правопорушення, а саме порушення правил користування електричною енергією, суд повторно зобов'язав Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 прибути в судове засідання для надання відповідних пояснень по даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 року розгляд справи було відкладено на 09.12.2016 року.

У судовому засіданні 09.12.2016 року представник позивача на позові наполягав та надав письмову заяву, в якій стверджував, що особою винною у вчиненні порушення ПКЕЕ та належним відповідачем по справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "М.С.Л.". Крім того, 08.12.2016 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем було подано письмові пояснення по справі, які містять доводи щодо належного відповідача у справі № 910/13804/16.

Представник першого відповідача проти позову заперечував, 07.12.2016 року через канцелярію суду подав письмові пояснення на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 року щодо перерахованих сум на адресу позивача.

Представник другого відповідача у судовому засіданні присутнім не був, вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 року не виконав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Судом зроблено висновок, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 09.12.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та доводи представника першого відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із поданої позовної заяви, 28.01.2014 року уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) Товариством з обмеженою відповідальністю "М.С.Л.", а саме: "Порушення статей 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п.п. 1.3., 5.1., 6.40, 10.2. ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електричного мережі енергопостачальника ПАТ "Київенерго" з метою без облікового споживання електричної енергії" - адреса об'єкту: АДРЕСА_1.

07.04.2014 року уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) Товариством з обмеженою відповідальністю "М.С.Л.", а саме: "Порушення статей 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п.п. 1.3., 5.1., 6.40, 10.2. ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електричного мережі енергопостачальника ПАТ "Київенерго" з метою без облікового споживання електричної енергії" - адреса об'єкту: АДРЕСА_2.

Зважаючи на виявлені порушення, представниками позивача були складені акти порушень ПКЕЕ № 23488 та № 00214.

19.05.2014 року було проведено засідання комісії по розгляду акта про порушення № 23488 від 28.01.2014 року, на якому прийнято рішення, оформлене протоколом № 890 про наступне:

- нарахування провести згідно з пунктом 2.6. та за формулою Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ;

- потужність 5,94 кВТ;

- тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год., 7 днів на тиждень;

- період нарахування з 20.07.2013 року по 28.01.2014 року;

- всього підлягає до сплати за недораховану електроенергію 17 022, 60 грн.

19.06.2014 року відбулося засідання комісії по розгляду акта про порушення № 00214 від 07.04.2014 року, на якому прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 591 про наступне:

- нарахування провести згідно з пунктом 2.6. та за формулою Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ;

- потужність 1,84 кВТ;

- тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год., 7 днів на тиждень;

- період нарахування з 08.04.2013 року по 07.04.2014 року;

- всього підлягає до сплати за недораховану електроенергію 9 910, 78 грн.

Як зазначає позивач, станом на дату звернення із позовом до суду, відповідачем рішення комісії з розгляду актів порушень у судовому порядку не оскаржено, а виставлені рахунки сплачено частково, а саме в сумі 14 022, 60 грн. Тому, загальна сума боргу за Актами порушень ПКЕЕ № 23488 та № 00214 становить 12 910, 78 грн.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що позовна вимога Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії.

За змістом частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. аналогічна норма міститься в абзаці 2 пункту 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за врегульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

У пункті 1.2. ПКЕЕ дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Водночас зі змісту інших положень ПКЕЕ, зокрема з того ж підпункту 1 пункту 10.2. вбачається, що даний термін необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання.

Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 16.05.2011 року № 3-38гс11, в якій, крім того вказано, що вирішуючи спори, пов'язані з постачанням і використанням електричної енергії, судам слід враховувати те, що дія ПКЕЕ, поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, так і на тих осіб, які в порушення цих ПКЕЕ споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж.

Крім того, відповідно до п. 6.41. ПКЕЕ визначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженими представниками постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих ПКЕЕ або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформлюється акт про порушення.

Оформлене протоколом рішення комісії, прийняте за результатом розгляду акту про порушення Правил користування електричною енергією, за своєю правовою природою є обов'язковим для виконання ненормативним актом (актом індивідуальної дії).

Стаття 27 Закону України "Про електроенергетику" визначає відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику. Зокрема, до правопорушень в електроенергетиці відносять:

- крадіжку електричної і теплової енергії та самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без (поза) приладів обліку.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався зокрема на наступні фактичні дані:

- рішення комісії з огляду актів порушень у встановленому законодавством порядку першим відповідачем не оскаржувалось;

- під час засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ, першим відповідачем не було подано будь-яких доказів, які спростовували факт порушення ПКЕЕ, хоча уповноважений представник ТОВ "М.К.Л." був присутнім на засіданні комісії;

- перший відповідач провів частковий розрахунок відповідно до виставлених рахунків на загальну суму 14 022, 60 грн.;

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог перший відповідач навів такі доводи:

- оскільки відповідно до договорів оренди № МСЛ-12-003804 від 01.10.2012 року та № МСЛ-12-003806 від 01.10.2012 року, укладеного між ТОВ "М.С.Л." та ФОП ОСОБА_1, приміщення за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 перший відповідач орендував, а отже, всі зобов'язання з підключення до електромережі, забезпечення приміщення теплопостачанням, водопостачанням, освітленням та сплати комунальних послуг лежить на ФОП ОСОБА_1;

- перший відповідач не являється ні власником приміщення, ні власником електроустановок, призначених для передачі та/або розподілу електричної енергії, ні споживачем;

- подані позивачем докази щодо часткової сплати сум відповідно до рішень комісії є необґрунтованими, оскільки дані суми сплачені особами, які не перебувають у штаті ТОВ "М.С.Л." відповідно до даних бухгалтерського обліку та які не отримували жодних доручень стосовно сплати.

У свою чергу другим відповідачем у відзиві наведено слідуючі доводи:

- в матеріалах справи наявні акти приймання-передачі приміщення від 15.10.2012 року відповідно до яких другий відповідач передав приміщення у користування ТОВ "М.С.Л." та відповідно вказують на факт не використання даного приміщення ФОП ОСОБА_1;

- ФОП ОСОБА_4, як орендодавця, не повідомляли про факт порушення ПКЕЕ та складання відповідних актів.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, Господарський суд міста Києва дійшов наступних висновків.

Самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку є правопорушенням в електроенергетиці (частина друга статті 27 Закону).

Можливість оскарження в судовому порядку рішень комісії електропостачальника про нарахування обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника, передбачено в пункті 6.42 Правил.

Для визначення обсягу та обрахування вартості електричної енергії, яку особа споживала за відсутності укладеного договору про постачання електричної енергії, застосовуються положення Правил та Методики.

При цьому позов про стягнення вартості електричної енергії, спожитої без укладення договорів на її постачання (розрахованої на підставі Методики), та не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, може бути поданий на підставі статей 1212, 1213 ЦК України, оскільки сторони не перебувають між собою у договірних відносинах (постанова Верховного Суду України від 16.05.2011 № 15/147/10).

Наприклад, у справі № 5011-54/4922-2012 Вищий господарський суд України скасував постанову суду апеляційної інстанції та підтримав позицію суду першої інстанції, зазначивши, що з огляду на відсутність договірних відносин між сторонами нарахована енергопостачальником сума недоврахованої електричної енергії за своєю правовою природою є збитками, а не оперативно-господарською санкцією, як помилково вважав апеляційний господарський суд (постанова Вищого господарського суду України від 05.12.2012 № 5011-54/4922-2012).

Відповідно до частини першої статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Для донарахування споживачу суми електроенергії визначальним є факт порушення Правил особою, яка вчинила правопорушення. Якщо ж таку особу встановити неможливо, то відповідає власник майна або особа, що володіє іншими речовими правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння).

У вирішенні спорів про стягнення вартості електричної енергії, спожитої внаслідок самовільного підключення до об'єктів електроенергетики, та визначенні особи, яка є споживачем та належним відповідачем у спорі, судам слід виходити з приписів положень 319, 322 ЦК України та враховувати, що відповідальність щодо належного утримання майна несе власник цього майна або особа, що володіє іншими речовими правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння).

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов'язує (рівно, як і зобов'язують інші речові права щодо майна). В статті 322 ЦК України зазначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (норми даної статті поширюються не лише на власника, а й на особу, яка наділена майновими правами щодо нього у найбільшому обсязі).

Позивачем на виконання статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доведено належними засобами доказування, що саме перший відповідач (ТОВ "М.С.Л.") здійснив самовільне підключення та є споживачем електроенергії у нежитлових приміщення, в яких виявлено це самовільне підключення, або є власником цих приміщень.

Зокрема, пунктом 2.1.5. договорів оренди № МСЛ-12-003806 від 01.10.2012 року та № МСЛ-12-003804 від 01.10.2012 року встановлено, що орендодавець (ФОП ОСОБА_1) зобов'язаний забезпечити умови для здійснення орендарем передбаченої п. 1.1. діяльності, надавши можливість підключення до електромережі. Забезпечити приміщення теплопостачанням, водопостачанням, освітленням.

Відповідно до пункту 3.1. вказаних договорів, плата за оренду приміщення становить 7 200, 00 грн. за місяць та вноситься на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 05 числа поточного місяця. В узгоджену сторонами суму орендної плати включена сума оплати за всі комунальні послуги, електроенергію, оплата за землю, інші платежі для утримання приміщення в розмірі, пропорційному зайнятій площі.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 27 Закону крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку є правопорушеннями в електроенергетиці.

Пунктом 2.6 Методики встановлено порядок визначення обсягу та вартості самовільно спожитої електричної енергії в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 Методики, та за умови відсутності у такого споживача договору про постачання електричної енергії.

Пункт 2.1 Методики застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, встановленому цією Методикою, з урахуванням вимог Правил та у разі виявлення таких порушень.

Отже, позаобліково спожита електрична енергія - це збитки енергопостачальника, завдані внаслідок вчинення правопорушень споживачем у сфері електроенергетики, які підлягають доказуванню з урахуванням приписів статті 225 ГК України та статей 22, 614, 1212, 1213 ЦК України.

Для донарахування споживачу вартості електроенергії визначальним є факт порушення ним Правил; якщо ж особу порушника встановити неможливо, відповідає власник майна або особа, яка має інші речові права щодо цього майна.

Крім того, судом було надано належну оцінку доводам першого відповідача щодо часткової оплати нарахувань за порушення ПКЕЕ особами, які не перебувають у штаті ТОВ "М.С.Л." відповідно до даних бухгалтерського обліку та які не отримували жодних доручень стосовно сплати.

11.10.2016 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ПАТ "Київенерго" надійшли додаткові документи до справи - виписки по рахункам, з яких вбачається наступне:

- 08.10.2014 року на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн. з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." ОСОБА_5, оплата за електроенергію, акт № 23488 від 28.01.2014 року;

- 15.12.2014 року на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн. з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л.";

- 24.02.2015 року на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн. з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." ОСОБА_6 за акт. електрон. за травень 2014;

- 17.04.2015 року на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн. з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." зг. рах. № 98023924/5/5;

- 0407.2014 року на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 4 022, 60 грн. з призначенням платежу: ОСОБА_5, оплата за електроенергію за червень 2014 р.;

- 21.08.2014 року на рахунок ПАТ "Київенерго" надійшло 2 000, 00 грн. з призначенням платежу: ТОВ "М.С.Л." ОСОБА_6, оплата за активну електроенергію акт № 00214 від 07.04.2014 року.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, зважаючи, що на час виявлення порушень ПКЕЕ саме Товариство з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." на підставі договорів оренди користувалось нежитловими приміщеннями, а також враховуючі, що рішення комісії з розгляду актів порушень у судовому порядку другим відповідачем не оскаржувалось, а виставлені рахунки сплачені частково, суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ "М.С.Л." на користь ПАТ "Київенерго" нарахування за самовільно спожиту електричну енергію на загальну суму 12 910, 78 грн.

У задоволенні позовних вимог до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, як до власника орендованих нежитлових приміщень слід відмовити.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на першого відповідача - Товариство з обмеженою від.

Керуючись ст.ст. 32-35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (01004, м. Київ, вул. Шовковична, 50-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ) нарахування за самовільно спожиту електроенергію на загальну суму 12 910, 78 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні позовних вимог до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 14.12.2016 р.

Суддя Ю.О.Підченко