ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.12.2016 р. Справа №914/2100/14

Скарга Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

на бездіяльність органу державної виконавчої служби у справі 914/2100/14

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

про: стягнення 219084,99 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від скаржника: не зявився;

від боржника: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 04.05.2016р.);

від органу ДВС: ОСОБА_2 старший державний виконавець (посвідчення №0558).

Суть скарги:

скаргу подано Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (м. Київ) на бездіяльність органу державної виконавчої служби у справі 914/2100/14.

Ухвалою суду від 03.11.2016 року прийнято скаргу до розгляду. Розгляд скарги призначено на 17.11.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі.

Скаржник участь повноважного представника в судове засідання 17.11.2016 року не забезпечив, подав 16.11.2016 року на електронну адресу суду клопотання (вх. №46053/16) про відкладення розгляду скарги.

Боржник участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, вимог ухвали суду від 03.11.2016 року не виконав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Представник органу ДВС в судове засідання прибув, надав пояснення по суті заявленої скарги, подав клопотання (вх. №46175/16 від 17.11.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи.

Розгляд скарги відкладено на 28.11.2016 року.

Представник скаржника в судове засідання 28.11.2016 року прибув, надав пояснення по суті заявленої скарги.

Представник боржника в судове засідання прибув, надав пояснення по суті скарги, подав через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації пояснення (вх. №47527/16 від 28.11.2016р.) щодо скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець в судове засідання прибув, надав пояснення по суті заявленої скарги.

В судовому засіданні оголошено перерву до 07.12.2016 року.

Скаржник участь повноважного представника в судове засідання 07.12.2016 року не забезпечив, подав на електронну адресу суду письмові пояснення, котрі зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. №46053/16.

Представник боржника та державний виконавець в судове засідання прибули, проти задоволення скарги заперечили повністю.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення представників сторін та державного виконавця, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області у справі № 914/2100/14 від 21.07.2014 року позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення 219084,99 грн. задоволено частково. Вирішено стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 87722,79 грн. - 3% річних, 119270,08 грн. інфляційних втрат та 4140,14 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 року рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2014 року залишено без змін.

01.10.2014 року господарським судом Львівської області, на виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2014 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 року, видано наказ (далі по тексту Наказ) у справі №914/2100/14.

Головним державним виконавцем Залізничного відділу ДВС Львівського МУЮ 23.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45181263 з виконання Наказу; 31.10.2014 року постанову про зупинення виконавчого провадження №45181263 у зв'язку із участю боржника у процедурі погашення заборгованості згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»; 26.06.2015 року постанову про поновлення виконавчого провадження №45181263.

17.08.2015 року Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» подано заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2014 року у справі №914/2100/14 на 10 років із сплатою заборгованості рівними частинами.

Ухвалою від 31.08.2015 року суд задоволдив частково заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2014 року у справі № 914/2100/14, в частині боргу, що залишився до оплати, на 10 років із сплатою заборгованості рівними частинами. Ухвалено розстрочити суму заборгованості 211133,01 грн. строком на 9 місяців, з яких 8 місяців рівними платежами по 1 759,44 грн., 9 місяць - з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року платежем 197 057,49 грн.

11.11.2015 року головним державним виконавцем Залізничного відділу ДВС Львівського МУЮ винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження №45181263 відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області (ОСОБА_2) 16.11.2015 року винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження №45181263 з виконання Наказу; 17.11.2015 року постанову про приєднання виконавчого провадження №45181263 з виконання Наказу до зведеного виконавчого провадження №40909546.

31.10.2016 року Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» подано до суду скаргу (вх. №5179/16 від 31.10.2016 року) на бездіяльність органу державної виконавчої служби у справі №914/2100/14.

Скаржник стверджує, що встановлений судом графік погашення заборгованості боржником не виконувався, будь-яких платежів, в тому числі й часткових, боржником не здійснено, а з моменту закінчення наданої судом розстрочки виконання рішення суду державним виконавцем не здійснено жодної примусової дії, спрямованої на виконання рішення суду, не виставлено платіжні вимоги щодо списання коштів з банківських рахунків боржника, внаслідок чого кошти не стягувались, а рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2014 року не виконано.

Враховуючи наведене вище, стягувач у поданій скарзі просить:

- визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, яка призвела до невиконання наказу господарського суду Львівської області від 01.10.2014 року №914/2100/14 та нестягнення грошових коштів на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»;

- зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 вчинити всі можливі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для повного фактичного виконання наказу господарського суду Львівської області від 01.10.2014 року №914/2100/14.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає скаргу (вх. №5179/16 від 31.10.2016 року) Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено ч.1 ст.1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Конституцією України, а саме ч.2 ст.19 передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час виконавчого провадження діяв Закон України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999р.; з подальшими змінами та доповненнями) (далі по тексту Закон від 1999 року) та набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII від 02.06.2016р.; з подальшими змінами та доповненнями) (далі по тексту Закон від 2016 року).

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 2016 р., визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України «Про виконавче провадження» (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до п.п. 6,7 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 2016 р., рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Статтю 1212 у відповідності до пп.е п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 2016 р. викладено в такій редакції: «Стаття 1212. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців

Скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку».

Згідно з ч.1 ст.11 Закону від 1999 року, якою визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п.1. ч.2 Закону від 1999 року). Зазначене також кореспондує правам та обовязкам державного виконавця, визначеним у ст.18 Закону від 2016 року.

Так, обґрунтовуючи звернення до суду зі скаргою на бездіяльність органу Державної виконавчої служби, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» стверджує, що з моменту закінчення наданої судом розстрочки виконання рішення суду у справі №914/2100/14, державним виконавцем не здійснено жодної примусової дії, спрямованої на виконання рішення суду, та не виставлено платіжні вимоги щодо списання коштів з банківських рахунків боржника.

Проте, згідно матеріалів справи, відділом примусового виконання рішень УДВС до банківських установ направлялися вимоги (№09.1-45/В-4 3118, №09.1-45/В-4 3119 від 15.04.2016р.) щодо надання інформації про стан рахунків ЛМКП «Львівтеплоенерго». Як вбачається із відповідних письмових відповідей (№10.80867 від 29.04.2016р., №71233 від 25.04.2016р., №1405/0125-16 від 25.04.2016р., №01308/83-БТ від 26.04.2016р., №81-15-8-01/3140 від 26.04.2016р., №112/ІІ від 26.04.2016р., №600-3-1/29 від 27.04.2016р., №350/БТ-26-б/б від 27.04.2016р., №03-031195Бт від 27.04.2016р., №255 від 27.04.2016р., №19/04-988 від 28.04.2016р.) на них, на поточні рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго», що відкриті у банківських установах накладено арешти за декількома виконавчими провадженнями та на цих рахунках відсутні будь-які кошти.

Крім того, після закінчення розстрочки виконання рішення від 21.07.2014 року у справі №914/2100/14, наданої господарським судом Львівської області, для встановлення наявності інших рахунків, відкритих у банківських установах, державним виконавцем направлено запит до Державної податкової служби й після одержання відповіді (№ від 26.10.2016р.), постановою державного виконавця від 08.11.2016 року у зведеному виконавчому провадженні №40909546 накладено арешт на всі кошти боржника, що містяться на них.

Також, 08.11.2016 року Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області виставлено платіжні вимоги (№74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 86, 87, 88, 89,90, 91 від 08.11.2016 року) банкам боржника на списання коштів для погашення заборгованості у вказаному зведеному виконавчому провадженні.

Окрім цього, суд звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження міститься постанова про арешт майна боржника ЛМКП «Львівтеплоенерго» та оголошення заборони на його відчуження при виконанні наказу господарського суду Львівської області у справі №5015/2050/11 від 04.07.2011 року, винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області 28.05.2014 року у виконавчому провадженні №34454947, що також входить у зведене виконавче провадження №40909546.

Зазначене спростовує доводи, наведені скаржником на підтвердження бездіяльності органу Державної виконавчої служби у ході примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.07.2014 року у справі №914/2100/14 на підставі наказу від 01.10.2014 року, оскільки згідно наведеного вище, державним виконавцем вчинялися дії з примусового виконання Наказу.

Необхідно зазначити, що 6-ти місячний строк для проведення державним виконавцем виконавчих дій з виконання рішення, встановлений Законом України від 1999 року, Законом від 2016 року не передбачено.

У поданій скарзі, позивач просить визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 та зобовязати його вчинити всі можливі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9.13. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відтак, з врахуванням зазначеного, у відповідності до ст.1212 ГПК України, суд вправі визнати незаконною бездіяльність органу Державної виконавчої служби та зобовязати орган Державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, а не конкретного державного виконавця, як просить скаржник.

Заявляючи вимогу про зобовязання державного виконавця до вчинення виконавчих дій, скаржником не наведено переліку таких, від вчинення яких державний виконавець безпідставно ухиляється.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та необгрунтованість скарги.

Із врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні скарги (вх. №5179/16 від 31.10.2016 року) Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на бездіяльність органу державної виконавчої служби у справі 914/2100/14 відмовити.

Суддя Король М.Р.