ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.16р. Справа № 904/2191/16

За позовом Відділу освіти Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контракт Продрезерв 5" (м. Новомосковськ, Дніпропетровської області)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Східного офісу Держаудитслужби (м. Дніпро)

про про стягнення зайво сплаченої грошової суми у розмірі 23 496 грн. 75 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - спеціаліст (довіреність № 1025 від 05.12.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: ОСОБА_2 - провідний спеціаліст-юрисконсульт (довіреність

№ 14/25/16 від 31.10.2016)

СУТЬ СПОРУ:

У березні 2016 року Відділ освіти Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контракт Продрезерв 5" (далі - відповідач) про стягнення зайво сплаченої грошової суми у розмірі 23 496 грн. 75 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками проведеної Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області перевірки державних закупівель встановлено факт проведення позивачем зайвих виплат через завищення відповідачем вартості наданих послуг на суму 23 496 грн. 75 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 (суддя Манько Г.В.) позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Контракт Продрезерв 5" на користь Відділу освіти Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради 23 496 грн. 75 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 вказане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2016, розгляд справи призначено судді Фещенко Ю.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 вказану справу прийнято до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 05.12.2016.

Від позивача електронною поштою надійшло клопотання (вх.суду 74334/16 від 05.12.2016), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на неможливість його представника прибути у судове засідання.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі (вх.суду 74350/16 від 05.12.2016), в яких вона наводить обґрунтування позовних вимог, у зв'язку з якими просить суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Від третьої особи надійшло клопотання (вх.суду 74353/16 від 05.12.2016), в якому вона просить суд здійснити у справі процесуальне правонаступництво третьої особи - Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на його правонаступника - Східний офіс Держаудитслужби, у зв'язку із реорганізацією Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області шляхом приєднання до Східного офісу Державної аудиторської служби України.

У судове засідання 05.12.2016 з'явився представник третьої особи.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 05.12.2016 не з'явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Також судом було зауважено, що з метою всебічного і повного з'ясування всіх фактичних обставин у справі, а також надання об'єктивної оцінки доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, є необхідність у витребуванні додаткових доказів.

У зв'язку з викладеним, ухвалою суду від 05.12.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 12.12.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування документів по справі, а також задоволення клопотання позивача; також вказаною ухвалою було задоволено клопотання про заміну сторони третьої особи правонаступником та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача по справі Державну фінансову інспекцію в Дніпропетровській області її правонаступником - Східний офіс Держаудитслужби.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

У судове засідання 12.12.2016 з'явилися представники позивача та третьої особи.

Представник відповідача у судове засідання 12.12.2016 вдруге не з'явився, причин нез'явлення представника відповідача у судове засідання суду не повідомлено, відзиву на позов та інші витребувані судом документи відповідач також не надав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Суд наголошує на тому, що ухвали суду від 16.11.2016 та від 05.02.2016 були надіслані сторонам у справі завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Крім того, судом здійснювалося додаткове повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи телефонограмою, яку представник відповідача отримав 07.12.2016 (а.с.114).

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того, судом була надана учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, оскільки розгляд справи відкладався з 05.12.2016 на 12.12.2016.

Так, у судовому засіданні 12.12.2016 представник позивача виклав та обґрунтував позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи у судовому 12.12.2016 засіданні виклав зміст письмових пояснень, з урахуванням яких просив суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 20.02.2015 між Відділом освіти Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контракт Продрезерв 5" (далі - учасник, відповідач) було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 39 (далі - договір № 39, а.с.17-21 том 1), відповідно до умов якого учасник зобовязується надати "Послуги їдалень" код ДК 56.29.2, зазначені в пункті 1.2. договору, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги. Найменування послуг: харчування учнів пільгової категорії, учнів 1-4 класів, учнів у групах продовженого дня у навчальний період, учнів у літніх пришкільних таборах (пункти 1.1. та 1.2. договору № 39).

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.2. договору № 39 строк (термін) надання послуг: протягом 2015 року, поетапно, згідно заявок (протягом двох годин з моменту отримання заявок). Місце надання послуг - ЗОСШ Красногвардійського району м. Дніпропетровська (загальноосвітні навчальні заклади Красногвардійського району, а саме №№ 6, 12, 15, 30, 31, 32, 34, 46, 51, 62, 65, 82, 89, 101, 120).

У розділі 3 договору № 39 сторони визначили ціну договору, а саме:

- ціна договору становить: 4 481 101 грн. 60 коп. без ПДВ. Вартість харчування одного учня (1 д/д) складає: пільгової категорії - 9,51 грн. без ПДВ; 1-4 класів - 6,23 грн.; у групах продовженого дня: за рахунок 100% бюджетних коштів - 6,58 грн. без ПДВ; за рахунок 50% бюджетних коштів - 3,11 грн. без ПДВ; літніх пришкільних таборах - 31,82 грн. без ПДВ (пункт 3.1. договору № 39);

- ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін, у відповідності до вимог чинного законодавства та у випадку передбачених Законом України "Про здійснення державних закупівель" (пункт 3.2. договору № 39).

Згідно з пунктом 1.2. договору № 39 обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування закупівлі.

Так, між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 20.02.2015 до договору № 39, в якій сторони досягли згоди:

- змінити ціну в бік зменшення харчування учнів в літніх пришкільних таборах (без зміни кількості (обсягу) та якості обідів, сніданків полуденків) з 31 грн. 82 коп. без ПДВ із розрахунку на одного учня до 15 грн. 9 коп. без ПДВ у зв'язку з арифметичною помилкою учасника;

- зменшити обсяги закупівлі з урахуванням фактичного обсягу видатків та визначити ціну договору у сумі 4 106 817 грн. 78 коп. без ПДВ в межах кошторисних призначень на 2015 рік (а.с.16 том 1).

У пункті 10.1. договору № 39 сторони визначили, що договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків дія договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Дія договору може продовжуватись у випадках передбачених статтею 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", про що складаються додаткові угоди, які підписуються обома сторонами. Сторони досягли згоди про те, що згідно статтями 640, 631 Цивільного кодексу України, умови договору застосовуються до відносин, які складалися між сторонами з 16.02.2015.

Також, 18.03.2015 між Відділом освіти Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контракт Продрезерв 5" (далі - учасник, відповідач) було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 49 (далі - договір № 49, а.с.22-26 том 1), відповідно до умов якого учасник зобовязується надати "Послуги їдалень" код ДК 56.29.2, зазначені в пункті 1.2. договору, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги. Найменування послуг: харчування учнів пільгової категорії, учнів 1-4 класів, учнів у групах продовженого дня у навчальний період, учнів у літніх пришкільних таборах (пункти 1.1. та 1.2. договору № 49).

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.2. договору № 49 строк (термін) надання послуг: протягом 2015 року, поетапно, згідно заявок (протягом двох годин з моменту отримання заявок). Місце надання послуг - ЗОСШ Красногвардійського району м. Дніпропетровська (загальноосвітні навчальні заклади Красногвардійського району, а саме №№ 6, 12, 15, 30, 31, 32, 34, 46, 51, 62, 65, 82, 89, 101, 120).

У розділі 3 договору № 49 сторони визначили ціну договору, а саме:

- ціна договору становить: 1 628 985 грн. 60 коп. без ПДВ. Вартість харчування одного учня (1 д/д) складає: пільгової категорії - 2,49 грн. без ПДВ; 1-4 класів - 3,77 грн.; у групах продовженого дня: за рахунок 100% бюджетних коштів - 3,42 грн. без ПДВ; за рахунок 50% бюджетних коштів - 1,89 грн. без ПДВ; в літніх пришкільних таборах - 1,39 грн. без ПДВ (пункт 3.1. договору № 49);

- ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін, у відповідності до вимог чинного законодавства та у випадку передбачених Законом України "Про здійснення державних закупівель" (пункт 3.2. договору № 49).

Згідно з пунктом 1.2. договору № 49 обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування закупівлі.

У пункті 10.1. договору № 49 сторони визначили, що договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків дія договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Дія договору може продовжуватись у випадках передбачених статтею 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", про що складаються додаткові угоди, які підписуються обома сторонами. Сторони досягли згоди про те, що згідно статтями 640, 631 Цивільного кодексу України, умови договору застосовуються до відносин, які складалися між сторонами з 02.03.2015.

Судом встановлено, що укладені правочини за своїм змістом та правовою природою є договорами про надання послуг, які підпадають під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання договорів № 39 та № 49 відповідачем було надано послуг на загальну суму 2 249 040 грн. 69 коп. (без ПДВ).

Надані відповідачем послуги були оплачені позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи (а.с.83-101 том 1).

При цьому, в подальшому, відповідно до Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами проведено перевірку державних закупівель позивача за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 за процедурами закупівель "56.29.2 - Послуги їдалень (харчування учнів пільгової категорії, учнів 1-4 класів, учнів у групах продовженого дня у навчальний період, учнів у літніх пришкільних таборах) 56.29.20.00.00 - Послуги їдалень, за наслідками якої складено Акт перевірки державних закупівель відділу освіти Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 № 31-22/6 від 10.07.2015 (а.с.27-57 том 1).

Згаданим актом встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку станом на 01.06.2015 за договорами № 39 та № 49 позивачем отримано послуг з організації гарячого харчування на загальну суму 2 249 040 грн. 69 коп. (без ПДВ). Відповідно до пункту 4.2. договору оплата здійснюється згідно актів виконаних робіт за надані послуги. Під час вибіркової перевірки виконання договору № 39, шляхом співставлення даних меню на день, яке затверджено директорами шкіл, з даними орієнтовного меню, яке затверджено директором ТОВ "Контракт Продрезерв 5", погоджено начальником головного управління Держсанепідслужби в Дніпропетровській області 26.02.2015 та погоджено завідувачем Відділу освіти, та з даними пропозиції конкурсних торгів учасника-переможця ТОВ "Контракт Продрезерв 5" в частині виходу страв для харчування учнів шкіл Красногвардійського району встановлено, що мають місце факти включення для оплати до акту виконаних послуг за лютий-березень 2015 року страв вартість яких на загальну суму 14 301 грн. 60 коп. (без ПДВ) не відповідає вартості виходу, готової продукції, що підтверджується розрахунком, який подається у Додатку 11 до акту. Зазначене вище призвело до проведення зайвих виплат внаслідок завищення вартості наданих послуг за березень 2015 року по КФКВ 070201 (Загальноосвітні школи (в т.ч. школа-дитячий садок, інтернат при школі), спеціалізовані школи, ліцеї, гімназії, колегіуми)" КЕКВ 2230 "Продукти харчування" на 14 301 грн. 60 коп. (без ПДВ).

Під час перевірки проведено зустрічну звірку у ТОВ "Контракт Продрезерв 5" з документального підтвердження достовірності виду, обсягу, якості операцій та розрахунків з позивачем за період з 01.01.2015 по 31.05.2015. Згідно з даними Акту перевірки до зустрічної звірки надано акти виконаних послуг за договорами від 20.02.2015 № 39 та від 18.03.2015 № 49. Відповідно до актів виконаних послуг від 11.03.2015 б/н, від 10.04.2015 № 1, № 2, № 3, від 14.04.2015 №1, від 18.05.2015 № 1, № 2, № 3, від 25.05.2015 № 18, б/д № 20, № 22, № 24 до договору №39 від 20.02.2015 та Реєстрів згідно меню по безоплатному харчуванню учнів ТОВ "Контракт Продрезерв 5" надано Відділу освіти послуг з харчування дітей у період з 16.02.2015 по 29.05.2015 на загальну суму 1 567 349,81 грн. без ПДВ, по наступним школам: СШ № 6, СШ № 12, СШ № 15, СШ № 30, СШ № 31, СШ № 32, СШ № 34, СШ № 46, СШ № 51, СШ № 62, СШ № 65, СШ № 82, СШ № 89, СШ № 101, СШ № 120.

Відповідно до Акту перевірки до актів виконаних послуг зазначених вище, до договору № 39 від 20.02.2015 сировина, яка надійшла до підприємства сертифікована. Дозвіл на виготовлення продукції в шкільній їдальні узгоджено картками обліку стаціонарного об'єкту торгівлі, який виданий управлінням споживчого ринку міської ради від 02.06.2015. Відповідно до актів виконаних послуг від 10.04.2015 № 2, № 4, № 5, № 6, від 18.05.2015 № 4, № 5, № 6, від 25.05.2015 №19, б/д № 21, № 23, № 25 до договору № 49 від 18.03.2015 та Реєстрів згідно меню по безоплатному харчуванню учнів ТОВ "Контракт Продрезерв 5" надано позивачу послуг з харчування дітей у період з 02.03.2015 по 29.05.2015 на загальну суму 681 690 грн. 88 коп. без ПДВ, по наступним школам: СШ № 6, СШ № 12, СШ № 15, СШ № 30, СШ № 31, СШ № 32, СШ № 34, СШ № 46, СШ № 51, СШ № 62, СШ № 65, СШ № 82, СШ № 89, СШ № 101, СШ № 120.

Державною фінансовою інспекцію під час проведення перевірки виявлено, що відповідно до наданих первинних документів обліку доданих до товарних звітів матеріально відповідальних осіб - зав. виробництвом харчоблоків шкіл встановлено, що мають місце факти включення в меню та видачі з харчоблоку страв, на які для їх приготування сировина з комори відповідача не видавалася, про що зазначено в акті перевірки.

Розбіжність у вартості харчування учнів за період з 16.02.2015 по 24.04.2015 становила 8 496 грн. 11 коп., що призвело до проведення зайвих виплат відділом освіти внаслідок завищення вартості наданих послуг на 8 496 грн. 11 коп. (а.с.54-55 том 1).

Також в акті перевірки зазначено, що вибірковою звіркою встановлено розбіжності між ціною на страви "Котлета із свинини" та "Котлета із яловичини", затверджену у калькуляційній картці та меню, затвердженою для надання послу з харчування учнів за бюджетні кошти, на загальну суму 699 грн. 04 коп. Зазначене призвело до проведення зайвих виплат позивачем внаслідок завищення вартості наданих послуг за лютий - квітень 2015 року на 699 грн. 04 коп.

Актом перевірки встановлено, що відповідно до орієнтованого двотижневого меню для учнів загальноосвітніх шкіл на страви "Котлета із свинини" та "Котлета із яловичини" затверджено денну норму 50 грамів. Також, це підтверджується калькуляційною карткою на ці страви. Зустрічною звіркою встановлено, що фактично по школам, відповідно до меню (на день), яке надано до перевірки, учням загальноосвітніх шкіл надається 35-40 грамів страви "Котлета із свинини" та "Котлета із яловичини", що суперечить нормам встановлених додатку № 7 "Норми харчування у загальноосвітніх навчальних закладах для одноразового харчування учнів" Постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2004 № 1591 відповідно до яких норма складає 50 грамів та орієнтованому двотижневого меню для учнів загальноосвітніх шкіл, затвердженого директором ТОВ "Контракт Продрезерв 5". До зустрічної звірки надано наказ від 05.01.2015 № 1 про облікову політику ТОВ "Контракт Продрезерв 5", відповідно до пункту 5.8 якого оцінку товарів в роздрібній торгівлі здійснювати по цінам продажу.

Отже, позивач посилається на те, що актом перевірки, за результатами перевірки державної закупівлі "56.29.2 - Послуги їдалень (послуги з організації харчування учнів середніх загальноосвітніх шкіл та пришкільних таборах) встановлено порушення вимог Закону про закупівлі, що призвело до зайвих витрат позивача на загальну суму 23 496 грн. 75 коп. (без ПДВ), з них: - 14 301 грн. 60 коп. (без ПДВ) - проведення зайвих виплат Відділом освіти, внаслідок завищення вартості наданих послуг за лютий - березень 2015 року по КФКВ 070201 "Загальноосвітні школи (в т.ч. школа-дитячий І садок, інтернат при школі), спеціалізовані школи, ліцеї, гімназії, колегіуми)" КЕКВ 2230 "Продукти харчування"; 8 496 грн. 11 гкоп. (без ПДВ) - проведення зайвих виплат Відділом освіти, внаслідок завищення вартості наданих послуг за лютий - квітень 2015 року по КФКВ 070201 "Загальноосвітні школи (в т.ч. школа-дитячий садок, інтернат при школі), спеціалізовані школи, ліцеї, гімназії, колегіуми)" КЕКВ 2230 "Продукти харчування"; 699 грн. 04 коп. (без ПДВ) - проведення зайвих виплат Відділом освіт внаслідок завищення вартості наданих послуг за лютий - травень 2015 року по КФКВ 070201 "Загальноосвітні школи (в т.ч. школа-дитячий садок, інтернат при школі), спеціалізовані школи, ліцеї, гімназії, колегіуми)" КЕКВ 2230 "Продукти харчування". Так, зайво сплачені грошові кошти в загальній сумі 23 496 грн. 75 коп. позивач просить суд стягнути з відповідача, з чим відповідач не погоджується. Вказане і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладені між ними договори про закупівлю послуг за державні кошти № 39 від 20.02.2016 та № 49 від 18.03.2015.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вказані договори укладено у відповідності до статей 627-629, 632 Цивільного кодексу України, в яких сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм послуг, що підлягають виконанню, та їх вартість, в зв'язку з чим відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення" суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни та державні регульовані ціни.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення", вільні ціни встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Таким чином, сторонами під час укладення договорів про закупівлю послуг за державні кошти № 39 від 20.02.2016 та № 49 від 18.03.2015 на основі вільного волевиявлення було погоджено умови щодо ціни. При цьому, така ціна була визначена спільною волею сторін, а не самостійно відповідачем.

Матеріалами справи, а також представниками сторін в процесі розгляду справи підтверджено виконання сторонами своїх зобов'язань за спірними договорами: відповідачем послуги надані, а позивачем зазначені послуги прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами.

Сам позивач не спростовує того факту, що послуги, передбачені договорами, були виконані у повному обсязі і у встановлені строки, позивач не мав претензій щодо обсягу і якості наданих послуг та повністю оплатив їх вартість, яка була визначена сторонами в договорах.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, наведену в постанові від 22.01.2013 № 3-69гс13, відповідно до якої стверджується, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Згідно із пунктом 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 (із змінами та доповненнями), акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Відповідно до пункту 50 вказаного Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, в тому числі, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" № 2939-XII від 26.01.1993 (із змінами та доповненнями) передбачено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що спірні договори в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення, чи до нього були внесені відповідні зміни.

Таким чином, позивач, вимагаючи повернення частини виконаного за договором, фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим господарським судом України в постановах від 04.02.2014 у справі № 918/1563/13, від 05.03.2014 у справі № 904/8879/13, від 07.05.2014 у справі № 924/560/13, від 25.11.2014 у справі № 922/563/14.

Суд вважає за необхідне зазначити, що факт приймання позивачем за актами наданих відповідачем послуг, що підтверджується сторонами у справі, а також подальша їх оплата позивачем, беззаперечно свідчить про факт прийняття позивачем наданих послуг, в тому числі і факту погодження позивачем із вказаною у них вартістю та обсягом.

Звертаючись з позовом до господарського суду, позивач зазначає, що позивачем безпідставно сплачено кошти у сумі 23 496 грн. 75 коп., у зв'язку з чим він просить суд їх стягнути з відповідача, посилаючись на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 1212 Цивільного кодексу України, на підставі якої позивач просить стягнути зайво сплачені кошти, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Позивачем документально не підтверджено наявність підстав для застосування приписів вказаної статті, оскільки грошові кошти були отримані відповідачем за договорами, які є дійсними та обов'язковими для виконання.

Судом встановлено, що кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані останнім від позивача як оплата за надані згідно з договорами про закупівлю послуг за державні кошти № 39 від 20.02.2016 та № 49 від 18.03.2015, а отже, за наявності правової підстави, що, відповідно, унеможливлює їх повернення як безпідставно отриманих відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на акт перевірки державних закупівель Відділу освіти Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 № 31-22/6 від 10.07.2015, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2013 зі справи № 922/1609/13.

При цьому, позивач не заперечує, що відповідачем надані послуги за договором, вартість яких не перевищує обумовлену сторонами ціну договорів. Дані послуги були прийняті позивачем без зауважень та оплачені ним у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договорами про закупівлю послуг за державні кошти № 39 від 20.02.2016 та № 49 від 18.03.2015 позивачем у справі не доведено.

Крім того, у спірних договорах не встановлено наслідків проведення перевірки вартості наданих за ними послуг, у вигляді зобов'язання відповідача щодо повернення вказаних коштів, у випадку виявлення завищення вартості чи обсягів наданих послуг.

За приписами статей 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Позивачем не доведено факту понесення ним додаткових, не передбачених договорами витрат, що перевищують суму договорів, з вини відповідача і за відсутності погодження позивача з такими витратами.

Таким чином, оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми зайво сплачених коштів у розмірі 23 496 грн. 75 коп. є необґрунтованими, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до правил статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_3