ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2016 р. Справа № 910/11343/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 910/11343/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Центр»,

м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

2. Національний банк України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 нотаріус Київського міського нотаріального округу

ОСОБА_2, м. Київ

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 - довіреність № 37 від 31.08.2016;

від відповідача: ОСОБА_4 - довіреність № 209 від 10.08.2016;

від третьої особи 1: ОСОБА_5 - довіреність № 27-27942/16 від 22.06.2016;

від третьої особи 2: не з`явився;

від третьої особи на стороні відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Українській професійний банк» (надалі позивач) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Центр» (надалі відповідач) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення тимчасовою адміністрацією, запровадженою рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2015 № 107, перевірки правочинів, вчинених позивачем протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, виявлено правочин, вчинений між позивачем та відповідачем, а саме Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим номером 520, відповідно до умов якого позивач здійснив відчуження на користь відповідача права власності на земельну ділянку площею 2,7233 га, що розташована: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, кадастровий номер :03:017:0035, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва, ціна продажу становила 1 715 679,00 грн. Вказаний договір на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним, а виявлені ознаки нікчемності правочину були зафіксовані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у вигляді наказу від 28.08.2016 № 245/ТА. За вказаним правочином, на думку позивача, банк безоплатно здійснив відчуження майна (розрахунки за спірним договором було проведено через внутрішній рахунок банку, тоді як постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ встановлено обов'язок ПАТ "УПБ" під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України). Також, позивач зазначає, що банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання відповідачу переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Окрім того, банк до дня визнання банку неплатоспроможним, взяв на себе зобов'язання, завдяки якому виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Позивач зазначає, що вище вказаний правочин є нікчемним в силу п.п. 1, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у звязку з чим, на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України, просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 2,7233 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, кадастровий номер :03:017:0035, реєстраційний номер обєкт нерухомого майна: 27, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва та зобовязати відповідача повернути на користь Публічного акціонерного товариства Український професійний банк нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 2,7233 га, що розташована на за адресою: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, кадастровий номер :03:017:0035, реєстраційний номер обєкт нерухомого майна: 27, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва з усією документацією.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2016 р. порушено провадження у справі № 910/11343/16, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі третя особа 1) та 2. Національний банк України (надалі третя особа 2), залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (надалі третя особа 3) та призначено розгляд справи на 06.07.2016 об 11 год. 00 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 06-37/48505/16 від 05.07.2016) відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Через канцелярію суду (вх. № 06-37/48760/16 від 05.07.2016) від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення вих. № 27-29072/16 від 05.07.2016 по справі, в яких третя особа 1 повністю підтримує позовні вимоги позивача та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Через канцелярію суду (вх. № 06-37/48954/16 від 06.07.2016) від третьої особи 2 надійшли письмові пояснення по справі, в яких третя особа 2 повністю підтримує позовні вимоги позивача та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.07.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 25.07.2016 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.07.2016 справу № 910/11343/16 передано за підсудністю до господарського суду Київської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Христенко О.О. для розгляду справи № 910/11343/16.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.08.2016 справу № 910/11343/16 прийнято до провадження суддею Христенко О.О. та призначено розгляд справи на 26.09.2016 о 10 год. 20 хв.

В судовому засіданні 26.09.2016 представник позивача надав додаткові письмові пояснення вих. № 01-10/1919 від 23.09.2016 по справі, в яких позивач зазначає, що на момент укладення нікчемного договору купівлі-продажу земельної ділянки у позивача існувала заборгованість перед відповідачем за міжбанківським кредитом у сумі 9 900 000,00 грн. На кореспондентському рахунку ПАТ КБ «Центр» № НОМЕР_1 «Кореспондентські рахунки інших банків», відкритому в ПАТ «УПБ», обліковувалися грошові кошти відповідача в сумі 5 714 584,92 грн., при цьому існувало очевидне обмеження можливості використання відповідачем таких коштів, оскільки ще 30.04.2015 постановою правління Національного банку України № 293/БТ, позивача було віднесено до категорій проблемних у звязку з невиконанням зобовязань перед його кредиторами. Також, позивач зазначає, що ПАТ «УПБ» було здійснено бухгалтерські транзакції з перенесення обліку коштів з рахунку № 074203 «Короткострокові кредити, що отримані від інших банків», на якому обліковувалося грошове зобовязання позивача перед відповідачем за міжбанківським кредитом на кореспондентський рахунок ПАТ КБ «Центр» № НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «УПБ», внаслідок чого на рахунку № НОМЕР_1 утворився штучний позитивний залишок. В подальшому відповідач з цього ж рахунку шляхом коригування балансу здійснив оплату в рахунок нікчемного договору.

Ухвалою суду від 26.09.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 10.10.2016 о 12 год. 10 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 21004/16 від 10.10.2016) від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач просить відмовити в позові повністю.

В судовому засіданні 10.10.2016 третя особа 3 надала письмові пояснення вих. № 52/01-16 від 10.10.2016 по справі, в яких зазначає, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 20.05.2015 третьою особою 3 за реєстровим № 520 відповідно до вимог законодавства України, а тому позовні вимоги є безпідставними і третя особа 3 просить в задоволенні позову відмовити. Також в зазначених письмових поясненнях третя особа 3 просить розглядати справу без її участі.

Ухвалою суду від 10.10.2016 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 26.10.2016 об 11 год. 20 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 22221/16 від 26.10.2016) від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення вих. № 539/03 від 26.10.2016 по справі, в яких відповідач зазначає, що постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ встановлена заборона використовувати для розрахунків в національній валюті прямі кореспондентські рахунки та необхідність здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України стосується лише здійснення ПАТ «УПБ» міжбанківських переказів і не поширюється на внутрішньобанківські операції. Відповідач, посилаючись на меморіальний ордер № 22963419 від 20.05.2015, вказує на те, що грошові кошти були переведені з кореспондентського рахунку ПАТ КБ «Центр», відкритого в ПАТ «УПБ», на рахунок ПАТ «УПБ» (банк одержувача ПАТ «УПБ»), тобто грошові кошти переміщалися виключно між рахунками відкритими в ПАТ «УПБ». Крім того, в додаткових поясненнях відповідач зазначає, що постанова Правління Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015, якою ПАТ «УПБ» віднесено до категорії проблемних, не є нормативно-правовим актом, а є актом індивідуальної дії, оскільки не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф «банківська таємниця» та не може встановлювати обовязки та обмежувати права осіб, на яких дія такого ата не поширюється (в тому числі, з огляду на те, що він не міг бути відомий іншим особам, крім самого банку). Наслідком порушення акта індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до позивача заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» від 17.08.2012 № 346, оскільки акт індивідуальної дії стосується конкретної особи. Постанова Правління Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 була прийнята стосовно позивача, внаслідок чого не може мати юридичних наслідків для відповідача, а також невідповідність укладеного договору вимогам постанови НБУ не визначено як підставу нікчемності ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також, щодо підстави нікчемності договору, передбаченої п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що інші кредитори банку, крім відповідача, виявили бажання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки і саме ПАТ КБ «Центр» було надано перевагу в укладенні спірного договору.

Ухвалою суду від 26.10.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 04.11.2016 о 10 год. 30 хв.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та у письмових поясненнях.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та у додаткових поясненнях.

Представник третьої особи 1 в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи 2 в судові засідання 26.09.2016, 10.10.2016, 26.10.2016 та 04.11.2016 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи 3 в судовому засіданні 10.10.2016 заперечував проти позову з підстав, викладених у його письмових поясненнях.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи 1 та третьої особи 3, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.09.2010 р. між позивачем («банк») та відповідачем («кореспондент») було укладено Договір № 72-76-УКВ про встановлення кореспондентських відносин.

Відповідно до умов зазначеного Договору позивач відкрив відповідачу рахунок № НОМЕР_1 типу «Лоро» у валютах, які вказані в заяві кореспондента, по якому здійснюються міжбанківські перекази з метою проведення безготівкових розрахунків між сторонами, що обумовлені виконанням платежів клієнтів або власними зобовязаннями сторін.

Станом на 20.05.2015 Договір № 72-76-УКВ про встановлення кореспондентських відносин від 10.09.2010 був чинним.

20.05.2015 між позивачем («продавець») та відповідачем («покупець») було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 520.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач передає у власність (продає), а відповідач приймає у власність (купує) земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 2,7233 га, що розташована: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, кадастровий номер :03:017:0035, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 27 (надалі - земельна ділянка) і сплачує за неї грошову суму у порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.6 Договору ринкова вартість земельної ділянки станом на 19.05.2015 становить 1 620 400,00 грн., відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості земельної ділянки, складеного 20.05.2015 ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі» (ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України на проведення землеоціночних робіт серії АЕ № 191306 від 15.09.2014).

За погодженням сторін продаж земельної ділянки вчинено за 1 715 679,00 грн., які відповідач сплатив шляхом перерахування грошових коштів на рахунок (№ 361075783 у ПАТ «УПБ», код банку 300205) позивача до укладення цього Договору (п. 2.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Договір вважається укладеним з моменту нотаріального посвідчення, а право власності на земельну ділянку у відповідача виникає з моменту державної реєстрації цих прав згідно ст. 125 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 3.2 Договору цей договір є підставою для державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку до відповідача.

Пунктом 7 Договору сторони погодили, що позивач передає земельну ділянку відповідачу в день підписання цього договору за актом прийому передачі. Підписання покупцем акта прийому передачі земельної ділянки свідчить про те, що передача земельної ділянки відбулась і сторони не мають претензій одна до одної.

20.05.2016 кошти в сумі 1 715 679,00 грн. були перераховані з рахунку відповідача НОМЕР_1, відкритого у позивача, на рахунок позивача 361075783, з призначенням платежу: купівля земельної ділянки 2,7233 га Макарівський р-н с. Ясногородка, дог. від 20.05.2015, що підтверджується меморіальним ордером № 22963283.

Постановою Правління НБУ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» від 28.05.2015 № 348 позивача було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» від 28.05.2015 № 107. Вказаним рішенням Фондом гарантування вкладів було розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів було призначено ОСОБА_6

Постановою Правління НБУ від 28.08.2015 № 562 відкликано банківську ліцензію ПАТ «УПБ» та прийнято рішення про ліквідацію останнього.

На виконання вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів було прийнято відповідне рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 28.08.2015 № 158.

Вказаним рішенням Фонду гарантування вкладів було припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» з 28.08.2015 і розпочато процедуру ліквідації останнього з 31.08.2015 по 30.08.2016. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» призначено ОСОБА_6

Здійснення діяльності тимчасової адміністрації та ліквідації банків регулюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Статтею 37 Закону визначені повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (в редакції чинній на дату введення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ»).

На виконання своїх обов'язків, передбачених ст. 38 Закону, уповноваженою особою, згідно з наказом від 29.05.2015 № 26/ТА було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «УПБ».

За результатами роботи комісією з перевірки виявлено, що при укладанні в тому числі спірного договору купівлі-продажу від 20.05.2015 було допущено ряд порушень законодавства України та обмежень, встановлених НБУ, а саме:

- договір купівлі-продажу від 20.05.2015 укладено з порушенням вимог постанови НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, яка забороняє банку передавати в забезпечення третім особам майно та активи;

- розрахунок за договором було здійснено з використанням прямих кореспондентських рахунків, а не через кореспондентський рахунок банку, відкритий в НБУ, чим було порушено вимоги постанови НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, відповідно до якої всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок банку, відкритий у НБУ;

- банк, уклавши договір купівлі-продажу прийняв на себе зобовязання, внаслідок чого виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, що прямо зазначено у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону, як ознака нікчемності правочину;

- банк, уклавши договір купівлі-продажу прийняв на себе зобовязання щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність», що прямо зазначено у п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону, як ознака нікчемності правочину;

- умови Договору купівлі-продажу від 20.05.2015, укладеного між позивачем та відповідачем, прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майна банку земельних ділянок (по ціні, значно нижчою, ніж балансова вартість цих земельних ділянок) та надають кредитору - відповідачу переваги перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що прямо зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, як ознака нікчемності правочину.

За результатами здійсненої перевірки був складений протокол від 28.05.2015 № 49, яким було затверджено результати перевірки, якою виявлено нікчемні правочини, зокрема, Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 520. Приймаючи рішення про визнання нікчемним вказаного договору, комісія посилалась на наявність підстав, визначених п.п. 2, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «УПБ» від 28.08.2015 № 245/ТА було зафіксовано факт виявлення комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями нікчемних договорів, в тому числі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 520.

Позивачем на адресу відповідача було відправлено повідомлення від 24.09.2015 № 01-10/4988 про нікчемність договорів купівлі-продажу земельних ділянок, в тому числі Договору від 20.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 520, яке було отримано останнім 29.09.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У повідомленні про нікчемність позивач як на підстави нікчемності посилається на п.п. 2, 5 та 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка є предметом Договору купівліпродажу від 20.05.2015, та зобовязати відповідача повернути вказану земельну ділянку на користь позивача.

Згідно абзацу 4 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 № 9, якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як вже зазначалось, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів визнано Договір купівлі-продажу від 20.05.2015 (реєстраційний № 520) нікчемним на підставі п.п. 2, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації банку), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Тобто, нікчемність правочинів, перевірку яких здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на підставі даних пунктів 2, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону, ставиться в залежність від того чи стала неплатоспроможність банку або повна чи часткова неможливість виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами наслідком того, що банк взяв на себе зобов'язання за правочином (п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону); чи виникають у банку, при вчиненні правочину, зобовязання щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до вказаного Закону (п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону), а також чи було надано окремі переваги (пільги) виключно кредиторам банку під час вчинення правочину (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону).

Як вбачається з протоколу від 28.05.2015 № 49, яким було затверджено результати перевірки, якою виявлено нікчемними правочини, зокрема, Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015, висновок про те, що уклавши договір купівлі-продажу від 20.05.2015 банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, обґрунтований тим, що ціна, яку відповідач сплатив позивачу згідно умов договору є значно нижчою, ніж балансова вартість цих земельних ділянок. Крім того, рішення про реалізацію земельних ділянок за вказаною ціною приймалось без куратора НБУ, призначеного постанови Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, який мав право бути присутнім на засіданнях ради і правління з правом дорадчого голосу.

Щодо посилання позивача на те, що ціна, яку відповідач сплатив позивачу згідно умов договору є значно нижчою, ніж балансова вартість цих земельних ділянок, то вказаний факт без наявності доказів того, що у банку була реальна можливість реалізувати земельну ділянку за ціною, яка співпадає з їх балансовою вартістю, не свідчить про те, що внаслідок укладення вказаного договору виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; реалізація земельної ділянки відбулась за погодженою сторонами ціною 1 715 679,00 грн., а її ринкова вартість станом на 19.05.2015 становила 1 620 400,00 грн., відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості земельної ділянки, складеного 20.05.2015 ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі» (ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України на проведення землеоціночних робіт серії АЕ № 191306 від 15.09.2014).

Таким чином, підстава нікчемності правочину, зазначена в п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону, не має місця у даному випадку, оскільки укладення договору 20.05.2015 не призвело ні до визнання банку неплатоспроможним, ні до того, що виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим. Крім того, ще 30.04.2015 банк було віднесено до категорії проблемних.

Щодо посилань позивача як підставу нікчемності договору, передбаченої п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону, відповідно до якої банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність", то в протоколі № 49 комісією взагалі не обґрунтовано підстав застосування вказаного пункту ст. 38 Закону до Договору купівлі продажу від 20.05.2015.

Як встановлено судом, внаслідок укладення Договору купівлі продажу від 20.05.2015 банк (покупець) взагалі не приймав на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог. Оскільки виникнення зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у банка є обовязковою умовою для визнання правочину нікчемним на підставі п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону, чого внаслідок укладення Договору купівлі продажу від 20.05.2015 не відбулось, то підстави для визнання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів зазначеного договору нікчемним на підставі п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону відсутні.

В обґрунтування наявності підстав нікчемності договору, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, позивач посилається на те, що відповідач на момент укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки був кредитором ПАТ «УПБ» за Договором № 72-76-УКВ про встановлення кореспондентських відносин, а залишок на кореспондентських рахунках відповідача не підпадає під встановлені державою гарантії, при цьому значна сума загальних кредиторських вимог надавала підстави вважати, що існували ризики неможливості повного або часткового задоволення вимог кредитора у випадку прийняття рішення щодо ліквідації банку, то укладенням такого нікчемного правочину останньому було надані пільги щодо позачергового задоволення його кредиторських вимог, порівняно з іншими кредиторами.

Проте, посилання позивача на те. що укладенням такого нікчемного правочину відповідачу було надані пільги щодо позачергового задоволення його кредиторських вимог, порівняно з іншими кредиторами, суд вважає помилковим з огляду на наступне.

Як стверджує позивач, станом на 20.05.2015 у позивача існувала заборгованість перед відповідачем за міжбанківським кредитом у розмірі 9 900 000,00 грн. Вказаний факт не заперечувався відповідачем.

Суд зазначає, що встановлення розміру заборгованості за міжбанківським кредитом не входить до предмету доказування у даній справі з огляду на те, що не вплине на вирішення вказаного спору по суті, оскільки станом на момент укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки на банківському рахунку відповідача НОМЕР_1 обліковувались кошти в розмірі 5 714 584,92 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку НОМЕР_1 та додатковими письмовими поясненнями позивача вих. № 01-10/1919 від 23.09.2016.

Як вбачається з меморіального ордеру № 22963283 від 20.05.2015, кошти в сумі 1 715 679,00 грн. були перераховані з рахунку відповідача НОМЕР_1, відкритого у ПАТ «УПБ».

Таким чином, оплата за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 з боку відповідача була здійснена належним чином.

Як вбачається з поданої позивачем довідки вих. № 55-004/82848 від 05.10.2016 Національного банку України, позивачу в Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області було відкрито кореспондентський рахунок в національній валюті 1, на якому станом на 20.05.2015 залишок коштів становив 5 494 362,10 грн.

Отже, станом на 20.05.2015 коштів на кореспондентському рахунку позивача в Головному управлінні НБУ вистачало для здійснення перерахування 1 715 679,00 грн. за Договором купівлі-продажу земельної ділянки.

Враховуючи, що оплата за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 з боку відповідача була здійснена належним чином, то посилання позивача на те, що укладенням вказаного правочину відповідачу було надані пільги щодо позачергового задоволення його кредиторських вимог, є таким, що спростовується матеріалами справи.

Позивач в своїх поясненнях також посилається на ч. 8 ст. 38 Закону, якою закріплено поняття надання переваг чи пільг певному кредитору неплатоспроможного банку, проте ст. 38 Закону доповнено ч. 8 згідно із Законом України від 16.07.2015 № 629-VIII, тоді як договір купівлі-продажу земельної ділянки було укладено 20.05.2015.

Також, щодо посилань позивача як на підставу нікчемності договору на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, то в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що інші кредитори банку, крім позивача, виявили бажання придбати земельну ділянку, яка є предметом Договору купівлі продажу від 20.05.2015 і саме відповідачу було надано перевагу в укладенні спірного договору.

В той же час, в позовній заяві та письмових поясненнях позивач зазначає, що спірний договір було укладено з порушенням вимог постанови Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, яка забороняє банку передавати в забезпечення третім особам майно та активи та відповідно до якої всі розрахунки в національній валюті повинні проводитись через кореспондентський рахунок банку, відкритий в НБУ, крім того, позивач також посилається на п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону. Позивач стверджує, що на момент укладення нікчемного договору купівлі-продажу земельної ділянки в ПАТ «УПБ» існувала заборгованість перед відповідачем за міжбанківським кредитом у сумі 9 900 000,00 грн. На кореспондентському рахунку відповідача НОМЕР_1 «Кореспондентські рахунки інших банків», відкритому в ПАТ «УПБ», обліковувалися грошові кошти відповідача у сумі 5 714 584,92 грн., при цьому існувало очевидне обмеження можливості використання відповідачем таких коштів, оскільки ще 30.04.2015 постановою Правління НБУ № 293/БТ, банк було віднесено до категорії проблемних у звязку з невиконанням зобовязань перед його кредиторами.

Вказані пояснення позивача відхиляються судом виходячи з наступного.

Постановою Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ були встановлені обмеження у діяльності ПАТ «УПБ», як юридичної особи, що входить до банківської системи України, банку було заборонено передавати в забезпечення вкладникам, іншим кредиторам майно та активи банку без погодження з НБУ, був призначений куратор банку з числа працівників НБУ, заборонено банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки, всі розрахунки мали бути здійснені виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ.

Суд зазначає, що порушення постанови Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, на які посилається позивач, не є підставою нікчемності правочинів в розумінні ст. 38 Закону та ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі порушення банками банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Пунктом 12.3 розділу 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.08.2012 № 346 (далі - Положення № 346) встановлено, що рішення Правління Національного банку про віднесення банку до категорії проблемних містить, зокрема: строк, протягом якого проблемний банк зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, але не більше 180 днів; обмеження у діяльності банку; порядок та строки повідомлення проблемним банком про стан виконання заходів щодо фінансового оздоровлення банку, а також приведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства.

Часиною 6 ст. 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та п. 5.1 глави 5 розділу 1 Положення № 346 передбачено право Національного банку України запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора в разі потреби в посиленні контролю за діяльністю банку з метою уникнення можливості невиконання ним своїх зобов'язань перед клієнтами та кредиторами.

Отже, Постановою Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ були встановлені обмеження у діяльності ПАТ «УПБ» як юридичної особи, що входить до банківської системи України.

Суд зазначає, що вказана постанова НБУ від 30.04.2015 не є нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф «банківська таємниця», а отже є актом індивідуальної дії, чинність якого може бути направлена індивідуально тільки на позивача.

Наслідком порушення акту індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до позивача заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Положення № 346, а не визнання правочину недійсним.

Більше того, невідповідність укладеного договору вимогам постанови НБУ не визначено як підставу нікчемності ч. 3 ст. 38 Закону.

Крім того, за своєю правової природою Договір купівлі-продажу від 20.05.2015 не відноситься до договорів, що забезпечують виконання зобов'язань, а отже, його укладення не могло порушити встановленого абз. 10 п. 3. Постанови НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ обмеження щодо передачі в забезпечення майна та активів.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що правочин є нікчемним також згідно з п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону, оскільки оплати вартості майна не відбулось, тому що дані кошти, які відповідач мав перерахувати банку, фактично перераховані не були, а відбулось коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов`язань, судом відхиляється, оскільки як вже зазначалось, судом встановлено, що оплата за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015 з боку відповідача була здійснена належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 у справі № 6-301цс15.

Таким чином, з урахуванням ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони були вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, доводи позивача щодо нікчемності Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 520 у зв'язку з наявністю підстав, визначених п.п. 1, 2, 5. 7 ч. 3 ст. 38 Закону в редакції чинній станом на 20.05.2015, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка є предметом Договору купівлі-продажу від 20.05.2015 та зобовязати відповідача повернути вказану земельну ділянку на користь позивача.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позовна вимога носить похідний характер від доводів про нікчемність правочину, а тому за відсутності доказів на підтвердження нікчемності Договору купівлі-продажу від 20.05.2015та відповідно встановлення судом відсутності підстав вважати даний договір нікчемним, відсутні і підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За таких обставин, позовна вимога ПАТ «УПБ» до ПАТ «Комерційний банк Центр» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (Договору купівлі-продажу від 20.05.2015) не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 24.11.2016 р.

Суддя О.О. Христенко