ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.12.2016 Справа № 904/8820/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітол", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна", м. Дніпро

про стягнення 38 149, 49 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 3 від 18.10.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, директор

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітол" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сі Ен Ейч Україна" про стягнення 38 149,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступним. ТОВ Фірма Вітол 6 червня 2016 року звернулось до ТОВ СІ ЕН ЕЙЧ Україна, відповідно до викладених ним в інтернеті на сайтах ООО ГК ЛИ-ДЕР ТОВ ТК Лідер пропозицій з замовленням запчастин для комбайнів СА5Е8010,для чого направило електронною поштою заявку з переліком потрібних запчастин реквізити ТОВ Фірма Вітол для підготовки договору поставки на адресу ТОВ СІ ЕН ЕЙЧ Україна, з умовою поставки товару в строк: "24 години в любий регіон України...". На виконання попередньої домовленості, за усним договором, відповідач надав рахунок на оплату №179 від 9 червня 2016 року на суму 38 149,49 грн. У відповідь позивач 10 червня 2016 року перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 38 149,49 грн., з метою як найшвидшого отримання товару для проведення термінового ремонту своєї сільгосптехніки, що підтверджується платіжним доручення №160 від 10 червня. Відповідно до умов договору товар повинен був відпускатися за фактом надходження грошей на рахунок відповідача самовивозом. Після спливу терміну поставки товару, позивач звернувся до відповідача листами з вимогою повернути гроші, як помилково зараховані, щоб не ускладнювати фінансово-господарські відносини. У відповідь відповідач надіслав листа, в якому посилається на умови договору, якого до теперішнього часу так і не надав, з нікчемною аргументацією щодо повернення грошей та термінів поставки товару.

Ухвалою суду від 04.10.2016р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 24.10.2016р.

08.11.2016р. позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що 26 жовтня 2016р. від ТОВ ОСОБА_1 Україна надійшов лист за підписом директора ОСОБА_3 реквізити якого: , адреса:49064, м. Дніпро, вул. Бельгійська, б.4, співпадають з реквізитами ТОВ "Сі Ен Ейч Україна". На думку позивача ТОВ ОСОБА_1 Україна () змінило назву без належного повідомлення контрагентів і є правонаступником ТОВ "Сі Ен Ейч Україна". У зв'язку із викладеним позивач просить суд замінити первісного відповідача ТОВ "Сі Ен Ейч Україна" належним відповідачем - ТОВ ОСОБА_1 Україна.

24.10.2016р. розгляд справи відкладено на 08.11.2016р.

31.10.2016р. відповідач подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

31.10.2016р. відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд продовжити строк вирішення спору у справі на 15 днів та відкласти розгляд справи на іншу дату.

08.11.2016р. в засіданні оголошено перерву до 21.11.2016 р.

Ухвалою суду від 08.11.2016р. у задоволенні заяви позивача про заміну неналежного відповідача - відмолено; здійснено заміну відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сі Ен Ейч Україна" на його правонаступника: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 України".

21.11.2016 р. в засіданні оголошено перерву до 05.12.2016 р.

У судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що 6 червня 2016 року звернувся до відповідача,відповідно до викладених ним в інтернеті на сайтах «ООО ГК «ЛИДЕР», "ТОВ ТК «Лідер» пропозицій з замовленням запчастин для комбайнів САSЕ8010 (далі - товар).

Позивач стверджує, що направив відповідачу електроною поштою заявку (а.с. 11) з переліком потрібних запчастин, реквізити ТОВ Фірма «Вітол» для підготовки договору поставки, з умовою поставки товару в строк: "24 години в любий регіон Укрвїни...". Господарський суд зазначає, що у вказаній заявці відсутні жодні посилання на умови поставки товару, а саме: щодо строків поставки (24 години у будь-який регіон України).

На виконання попередньої домовленості за усним договором відповідач виставив рахунок на оплату № 179 від 9 червня 2016 року на суму 38 149,49 грн. (а.с. 12).

Позивач зазначає, що з метою як найшвидшого отримання товару для проведення термінового ремонту своєї сільгосптехніки, 10 червня 2016 року перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 38 149,49 грн., на підтвердження чого надав платіжне доручення № 160 від 10 червня 2016 року (а.с. 75). Відповідно до вказаного платіжного доручення призначення платежу: «сплачено за запчастини по рах. № 179 від 09.06.2016р.».

Позивач зазначає, що відповідно до умов договору товар повинен був відпускатися за фактом надходження грошей на рахунок відповідача самовивозом. Після спливу терміну поставки товару позивач звернувся до відповідача листом № 33 від 13.06.2016р. (а.с. 14), в якому просив повернути кошти в сумі 38 149,49 грн., по рах. №179 від 09.06.2016р., як помилково перераховані.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 35 від 13.06.2016р. (а.с. 15), в якому запропонував не ускладнювати взаємовідносини з ТОВ фірма «Вітол» та повернути кошти в сумі 38 149,49 грн., що було сплачено помилково по рахунку № 179 від 09.06.2016р.

У відповідь відповідач надіслав позивачу лист № 140616-1 від 14.06.2016р. (а.с. 16), в якому зазначив, що строки поставки вказані у попередньому листі, податкова на накладну зареєстрована і як тільки товар надійде від постачальника, ТОВ «Вітол» одразу буде повідомлено та товар буде відвантажено. Також повідомив, що якщо позивача не влаштовують строки поставки, відповідач може запропонувати зробити срочну авіапоставку частин компанією DHL або TNT, але в звязку з тим, що товар габаритний і важкий, загальна сума рахунку збільшиться приблизно вдвічі і складатиме 76 298,00 грн.

Позивач надіслав претензію №1 від 14.07.2016р. в якій вимагав повернути гроші за непоставлений товар (а.с.17). Однак вимоги, заявлені в претензії, залишилися без відповіді. А сама претензія була повернута з відмітками Укрпошти про відсутність відповідача за вказаними ним адресами (а.с. 18). У звязку із викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача суму грошових коштів 38 149,49 грн. за непоставлений товар.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що сторонами не визначено конкретну дату поставки товару, а відтак твердження про наявність прострочення виконання зобов'язання відповідачем необґрунтоване. Між позивачем та відповідачем не укладався письмовий договір, а лише досягнута усна домовленість про поставку товару. Так, відповідачем виставлено позивачу рахунок для оплати на суму 38 149,49 грн. Конкретний строк поставки товару не визначений, за погодженням такого строку позивач до відповідача в письмовій формі не звертався. Отже, твердження позивача про невиконання відповідачем власних зобов'язань та уникнення виконання такого зобов'язання - безпідставні та необґрунтовані.

Відповідач зазначає, що зареєстрував податкову накладну № 75 від 10.06.2016 року на суму зобов'язання в розмірі 38 149,49 грн. (а.с. 39-40), а відтак, вчинив передбачені, зокрема, Податковим кодексом України дії, які передбачають намір виконати прийняті на себе зобов'язання. Деталі, замовлені позивачем, замовлялись у компанії-виробника цих деталей, яка знаходиться за межами України, про що в усній формі та письмовій формі повідомлявся позивач, тобто погодження поставки товару негайно після здійснення попередньої оплати за товар, як зазначає позивач у позові, жодним чином не могло мати місце. При цьому, у рахунку на оплату від 09.06.2016 р. за № 179 терміни поставки не визначені й не визначались. За викладених обставин вбачається, що відповідачем вчинено всі дії з метою виконання прийнятих на себе зобов'язань з поставки обумовленого товару, тоді як позивач з невідомих обставин бажає уникнення прийнятих на себе зобов'язань в частині отримання замовленого товару.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України).

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

До правовідносин, що виникли між сторонами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та поставку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (статті 655 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Доказів укладення між сторонами договору купівлі-продажу у формі єдиного документа, підписаного сторонами, до суду не надано. Таким чином, оскільки законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів, суд приходить до висновку, що сторонами укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб, а сплата позивачем відповідачу грошових коштів у розмірі 38 149,49 грн., відповідно до платіжного доручення № 160 від 10.06.2016р., свідчить про підтвердження прийняття до виконання зобовязання.

Оскільки термін виконання відповідачем обов'язку щодо поставки не встановлений (протилежне сторонами не доведено), то відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України позивач має право вимагати його виконання у будь-який час, а відповідач повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Доказів звернення до відповідача із вимогою поставити товар на сплачену суму 38 149,49 грн. позивач не надав.

У судовому засіданні представник позивача на запитання суду відповів, що з вимогою про поставку товару до відповідача не звертався. Отже, строк виконання зобовязання щодо поставки товару на сплачену суму 38 149,49 грн. вважається таким, що не настав.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 38 149,49 грн. є такими, що не підлягають задоволенню.

31.10.2016р. відповідач подав до суду клопотання про продовження строку розгляду справи. Спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви (ч.1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України). Позовна заява надійшла до суду 04.10.2016р. Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 1378,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.12.2016р.

Суддя ОСОБА_4