ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р.Справа № 5024/1350/2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Таран С.В.,

ОСОБА_1

при секретарі - Колбасова О.Ф.

за участю представників:

Від прокуратури: ОСОБА_2

Від позивача: ОСОБА_3

Від 1 відповідача: не з'явився

Від 2 відповідача: ОСОБА_4

Від третіх осіб: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від 14.06.2016р.

у справі № 5024/1350/2011

за позовом: прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідача:

1. Дочірнього підприємства "Санаторій Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

2. ОСОБА_5 акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

1.Херсонського державного бюро технічної інвентаризації;

2. Федерації професійних спілок України

про визнання права власності та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року прокурор Голопристанського району Херсонсьокї області звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_5 акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди санаторію "Гопри" за адресою: м. Гола Пристань, вул. Леніна, 72, що складаються з грязелікувальниці, А; поліклініки, Б; столової, В; корпусів 1, 2, 7, 8, будинку культури, Є; адмінбудівлі, Ж; червоного куточку, К; корпусу лікувальної фізкультури, Л; котельні, М; гаражу, П,Т ; складу О, У, Х, Ш; трансформаторної, Р; столярного цеху, С; огорожі, 1, 2, 3, а також витребування зазначеного майна із незаконного володіння відповідача.

Справа розглядалася судами різних інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Херсонської області від 14.06.2016 року (суддя Соловйов К.В.) в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Рішення мотивовано тим, що саме з листопада 1996 року позивача слід вважати обізнаним з порушенням його права власності на спірне майно, яке було включено до Переліку лікувально оздоровчих організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 року знаходилися у віданні Федерації незалежних профспілок України, що був складений позивачем на виконання постанови Верховної ОСОБА_6 України від 01.11.1996р. № 461/96-ВР. Крім того, на виконання укладеної позивачем з профспілками угоди та Закону України "Про мораторій на відчуження майна, яке перебуває у володінні Федерації професійних спілок України", за участі позивача до липня 2007 року мала бути проведена інвентаризація нерухомого майна, що перебуває у віданні профспілок. Таким чином, не пізніше липня 2007 року позивач мав можливість дізнатися про факт прийняття 22.01.2003р. виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області рішення № 16 та видачі свідоцтва про право власності від 26.08.2003р. серія САА, № 995115 на вказане нерухоме майно з огляду на те, що на підставі власноруч складеного на виконання постанови Верховної ОСОБА_6 України від 01.11.1996р. № 461/96-ВР переліку об'єктів нерухомого майна позивач мав можливість звернутися до органів технічної інвентаризації за інформацією про зареєстроване право власності на об'єкти з цього переліку. За висновком суду, перебіг строку позовної давності за вимогами про визнання права власності на спірне нерухоме майно розпочався з липня 2007 року, та, відповідно, скінчився у липні 2010 року. Позов прокурора надійшов до суду у липні 2011 року. Оскільки прокурором не доведено пропуску позивачем строку позовної давності з поважних причин та за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності від Фонду державного майна України, порушене право не підлягає захисту через пропуск позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем-2, у звязку з чим у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, заступник прокурора Херсонської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 261, 268, 391 ЦК України, ст. 111-12 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі заперечують проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просять оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 64, 98 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідач - 2 та треті особи не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін та прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, постановою ОСОБА_6 Міністрів Української РСР від 17.04.1956р. № 433 Міністерство охорони здоров'я УРСР зобов'язано прийняти від профспілкових організацій та інших міністерств, відомств перелічене в додатку майно, до якого увійшов і санаторій Гопри в м. Гола Пристань.

ОСОБА_6 Міністрів Української РСР від 23.04.1960р. № 606 Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоровя УРСР Міністерство охорони здоровя УРСР зобовязано передати до 01.05.1960 року Українській республіканській ОСОБА_6 профспілок всі діючі госпрозрахункові санаторії (крім туберкульозних), будинки відпочинку, санаторні пансіонати, курортні поліклініки, які знаходяться у віданні Головного управління курортів, санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоровя УРСР, а також санаторії (крім туберкульозних) і будинки відпочинку, що будуються для цього управління. Згідно з п. 2 цієї постанови майно передавалося профспілковим організаціям у відання безоплатно.

Санаторій «Гопри» з місцезнаходженням - м. Гола Пристань Херсонської області міститься в переліку санаторіїв, будинків відпочинку і пансіонатів, що передаються Українській республіканській ОСОБА_6 профспілок від Міністерства охорони здоровя УРСР (додаток №1 до постанови).

ОСОБА_6 ОСОБА_7 Загальної Конфедерації професійних спілок СРСР від 18.11.1990р. № 2-1а затверджено договір про закріплення прав по володінню, користуванню та розпорядженню профспілковим майном від 18.11.1990р., укладений між Загальною Конфедерацією професійних спілок СРСР та Федерацією незалежних профспілок України, відповідно до умов якого за Федерацією незалежних профспілок України було закріплено перелік майна (в т.ч. санаторій «Гопри»).

ОСОБА_6 Верховної ОСОБА_6 Української РСР від 29.11.1990р. №506 Про захист суверенних прав власності Української РСР введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Зі змісту наведених приписів законодавства вбачається, що передача майнових комплексів у відання Української республіканської ОСОБА_6 профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, жодним чином не мала наслідком зміну форми власності переданого майна, яке так і залишилося державним.

Указом ОСОБА_7 Верховної ОСОБА_7 України від 30.08.1991р. №1452-XII Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави встановлено, що підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України, з прийняттям цього Указу переходять у державну власність України.

Статтями 1, 2 Закону України Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України від 10.09.1991р. №1540-XII встановлено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Кабінету Міністрів України, в основному до 01.10.1991р., забезпечити перехід зазначених підприємств, установ та організацій у відання органів державного управління. Повністю закінчити цю роботу до 01.12.1991р. Майно цих підприємств передати Фонду державного майна.

ОСОБА_6 ОСОБА_7 Федерації незалежних професійних спілок України від 22.11.1991р. № II-II-I створено на базі санаторно-курортних закладів, підприємств, об'єднань та установ профспілок України за пайовим внеском Фонду соціального страхування України Акціонерне товариство лікувально-оздоровчих установ профспілок України Укрпрофоздоровниця. Федерація незалежних профспілок України передала, а Акціонерне товариство лікувально-оздоровчих установ профспілок України Укрпрофоздоровниця прийняло майно територіальних санаторно-курортних закладів профспілок, санаторіїв, будинків відпочинку, пансіонатів, лікувальних і підсобно-допоміжних об'єктів, підвідомчих колишній Українській республіканській раді з управління курортів профспілок, в обсязі і сумі згідно додатку (в т.ч. санаторій «Гопри»), про що складено акт прийому-передачі майна Федерації незалежних профспілок України від 24.01.1992р.

На підставі установчого договору від 04.12.1991р. Радою Федерації незалежних профспілок України та Фондом соціального страхування України було створене ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", рішенням виконавчого комітету ОСОБА_8 народних депутатів міста Києва № 971 від 23.12.1991р. зареєстровано ЗАТ Укрпрофоздоровниця як підприємство, що є правонаступником Української республіканської ради по управлінню курортами профспілок, оздоровниць і господарств, об'єднань санаторно-курортних закладів профспілок України і створене на майні засновників Федерації професійних спілок України та Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності. При цьому, частка майна Федерації професійних спілок України, переданого у статутний фонд ЗАТ Укрпрофоздоровниця, становить 92,92 % розміру статутного фонду. До переліку переданого у власність ЗАТ Укрпрофоздоровниця майна увійшов і спірний санаторій «Гопри».

У наступному правонаступником ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" стало ПАТ ЛОЗ ПУ "Укрпрофоздоровниця".

Проте передача Федерацією незалежних профспілок України спірного майна до статутного фонду створеного ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" відбулась з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки передбачала зміну форми власності і власника майна.

Профспілки діяли за загальним статутом профспілок СРСР та були загальносоюзною громадською організацією.

Майно профспілкових та інших громадських організацій входило до складу соціалістичної форми власності.

Згідно з п. 2 постанови ОСОБА_8 Міністрів УРСР №606 від 23.04.1960р. усі діючі госпрозрахункові санаторії були передані профспілковим організаціям у відання.

Отже, спірний об'єкт був майновим комплексом громадської організації колишнього Союзу РСР, розташованим на території України.

ОСОБА_6 Верховної ОСОБА_6 України від 10.04.1992р. №2268-XII Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України з метою збереження майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР передано тимчасово Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій. Фонду державного майна України прийняти майно цих підприємств, установ та об'єктів до 01.05.1992р.

ОСОБА_6 Верховної ОСОБА_6 України від 04.02.1994р. №3943-XII Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю. Кабінету Міністрів України до 01.03.1994р. у встановленому порядку визначити органи управління зазначеним майном, що тимчасово виконуватимуть ці функції до законодавчого визначення правонаступників вищезгаданого майна. До законодавчого визначення правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Фонд державного майна України здійснює право розпорядження цим майном у процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій (їх структурних підрозділів).

Отже, на законодавчому рівні було передбачено, що внаслідок передачі майнових комплексів у відання Української республіканської ОСОБА_6 профспілок, правонаступником якої після розпаду СPCP стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, форма їх власності не змінюється і передане майно залишається у власності держави.

Питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29.04.2015р. у справі №3-56гс15.

Відповідно до ч.1 ст.111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, спірне нерухоме майно, будівлі та споруди санаторію «Гопри», що перебувало у віданні профспілок, було об'єктом права державної власності України. Передача цього майна до статутного фонду ЗАТ Укрпрофоздоровниця не спричинила за собою зміни його форми власності. Передача майна у відання ніяким чином не є тотожною передачі майна у власність, з огляду як на різне правове значення даних форм управління майном, так і на юридичні наслідки реалізації прав на це майно, а тому враховуючи, що спірне майно було передано Українській Республіканській раді профспілок у відання, а не у власність, то Укрпрофрада, які і правонаступники останньої не вправі були розпоряджатись спірним майном як власники.

Статтею 1 Закону України Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України встановлено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Колегія суддів враховує, що виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області було прийнято рішення від 22.01.2003р. № 16, яким вирішено видати ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", правонаступником якого є ПАТ ЛОЗ ПУ "Укрпрофоздоровниця", свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна-будівлі і споруди санаторію "Гопри" по вул. Леніна, 72 у м. Гола Пристань. На підставі вказаного рішення ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" було видано свідоцтво про право власності від 26.08.2003р. серії САА, №995115 на будівлі санаторію "Гопри".

ОСОБА_6 Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.2014р. у справі № 5024/1928/2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015р., визнано недійсними рішення виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 22.01.2003р. № 16 та свідоцтво від 26.08.2003р. серія САА, № 995115 про право власності ЗАТ лікувальнооздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на вказане нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи те, що право власності на спірний обєкт набула держава в особі органу, якому відповідно до ОСОБА_6 Верховної ОСОБА_6 України від 10.04.1992р. №2268-ХІІ та від 01.03.1994р. №3943-ХІІ надані повноваження прийняти це майно та розпоряджатись ним до визначення субєктів його права - Фонду державного майна України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог прокурора у даній справі.

Стосовно висновків суду першої інстанції, який прийняв рішення про відмову в позові з підстав пропуску прокурором строку позовної даності у даному спорі, мотивуючи це тим, що позивачу про порушене право стало відомо ще у листопаді 1996 року при складанні Переліку лікувально - оздоровчих організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 року знаходилися у віданні Федерації незалежних профспілок України, на виконання постанови Верховної ОСОБА_6 України від 01.11.1996р. № 461/96-ВР. Крім того, не пізніше липня 2007 року позивач мав можливість дізнатися про факт прийняття виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області рішення від 22.01.2003р. № 16 та видачі свідоцтва про право власності від 26.08.2003р. серії САА, № 995115 на спірне нерухоме майно з огляду на те, що на підставі вищезазначеного Переліку мав можливість звернутися до органів технічної інвентаризації за інформацією про зареєстроване право власності на об'єкти з цього переліку для проведення інвентаризації нерухомого майна, що перебуває у віданні профспілок, на виконання укладеної з профспілками угоди, що у свою чергу, свідчить про відсутність у справі доказів наявності обєктивних обставин щодо неможливості реалізації права на судовий захист в межах встановлених законом строків позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не ґрунтуються на обставинах справи та такими, що суперечать висновкам зробленим самим судом першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або може довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому, частинами 2, 4 ст. 29 ГПК України передбачено, що у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013р. № 10, початок перебігу позовної давності визначається за правилами ст. 261 Цивільного кодексу України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, дізнався або мав дізнатися позивач. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Разом з тим, суд першої інстанції встановивши, що передача у відання не свідчить про зміну форми власності і те, що з передачею у відання Українській Республіканській раді профспілок, правонаступником якого є Федерація незалежних профспілок України, спірного нерухомого майна, це майно залишилось у державній власності, дійшов помилкового та суперечливого висновку про обізнаність прокурора та позивача про порушене право державної власності. При цьому, на останньому наголошував також і Фонд державного майна України, обґрунтовуючи момент, коли йому стало відомо про порушення прав. Більш того, про наявність рішення виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 22.01.2003р. № 16 та свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно від 26.08.2003р. серії САА № 995115, позивач, як і прокурор, не могли знати у листопаді 1996 року під час складання вищезазначеного Переліку, оскільки вказане рішення було прийнято Виконкомом тільки 22.01.2003 року, тобто значно пізніше, ніж було складено Перелік.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що у справі № 5024/1928/2011 за позовом прокурора Голопристанського району в інтересах держави в особі Фонду державного майна України про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 22.01.2003р. № 16 «Про видачу свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна - будівлі і споруди санаторію «Гопри» ЗАТ ЛОЗ «Укпрофоздоровниця» та свідоцтва про право власності на нерухоме майно спростовано титул власності на спірне нерухоме майно.

А тому, надавши оцінку цим обставинам, врахувавши встановлений факт відсутності зареєстрованого права у відповідача та встановивши, що спростування зареєстрованого права відбулося 02.12.2014 року, тобто з дня прийняття Одеським апеляційним господарським судом постанови у справі № 5024/1928/2011 відповідно до ст. 105 ГПК України, то саме з цієї дати визначається момент початку перебігу позовної давності для вимог про визнання права власності та витребування майна в порядку ст. 388 ЦК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України).

А тому, положення про позовну давність до заявлених прокурором позовних вимог про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди санаторію «Гопри» та витребування цього майна в порядку ст. 388 ЦК України не застосовуються.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про пропуск позивачем позовної давності, а отже дійшов до помилкового висновку, що порушене право державної власності на спірне майно не підлягає захисту.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову господарський суд першої інстанції надав невірну юридичну оцінку обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, у звязку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ст. ст. 44, 49 ГПК України з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" підлягає стягненню на користь Державного бюджету України 18 075 грн. державного мита за розгляд позовної заяви та на користь прокуратури Херсонської області 19 882,50 грн. витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 14 червня 2016 року у справі № 5024/1350/2011 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати за державою в особі Фонду державного майна України (м. Київ, ) право власності на будівлі та споруди санаторію Гопри за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Леніна, 72, що складаються з грязелікувальниці, А; поліклініки, Б; столової, В; корпусів 1, 2, 7, 8, будинку культури, Є; адмінбудівлі, Ж; червоного куточку, К; корпусу лікувальної фізкультури, Л; котельної, М; гаражу, П,Т; складу О, У, Х, Ш; трансформаторної, Р; столярного цеху, С; огорожі, 1, 2, 3.

Витребувати на користь держави в особі Фонду державного майна України (м. Київ, ) з незаконного володіння ОСОБА_5 акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (м. Київ, ) будівлі та споруди санаторію Гопри за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Леніна, 72, що складаються з грязелікувальниці, А; поліклініки, Б; столової, В; корпусів 1, 2, 7, 8, будинку культури, Є; адмінбудівлі, Ж; червоного куточку, К; корпусу лікувальної фізкультури, Л; котельної, М; гаражу, П,Т; складу О, У, Х, Ш; трансформаторної, Р; столярного цеху, С; огорожі, 1, 2, 3.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (м.Київ, вул.Шота Руставелі, 39/41, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011 № рахунку: 2002, код бюджетної класифікації 22030101 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), символ звітності 206 код ЄДРПОУ суду 26016990) 18 075 грн. державного мита.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (м.Київ, вул.Шота Руставелі, 39/41, ) на користь прокуратури Херсонської області 19 882,50 грн. судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідні накази з зазначенням правильних реквізитів сторін.

ОСОБА_6 набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Поліщук Л.В.

ОСОБА_9