номер провадження справи 12/111/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 Справа № 908/2802/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/2802/16

за позовом: Селянського (фермерського) господарства Моноліт, с. Підлиман

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро, м. Бердянськ

про розірвання договору поставки № 817 від 30.06.2016 р. та стягнення 83000,00 грн.

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Селянське (фермерське) господарство Моноліт звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро, в якій просить:

- розірвати договір поставки № 817 від 30.06.2016 року, укладений між Селянським (фермерським) господарством Моноліт та Товариством з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро на користь Селянського (фермерського) господарства Моноліт грошові кошти в сумі 83000,00 грн.

31.10.2016 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання в порядку ст. 741 Господарського процесуального кодексу України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 908/2802/16. Подане клопотання заявник мотивує великою відстанню від Борівського району Харківської області до м. Запоріжжя, що завдає незручностей для прибуття представника позивача до міста розгляду справи. Тому просить провести розгляд справи № 908/2802/16 в режимі відеоконференції з Борівським районним судом Харківської області (63801, Харківська область, Борівський район, смт. Борова, вул. Миру, буд. 11).

Вказане клопотання було задоволено судом ухвалою від 31.10.2016 року, якою доручено Борівському районному суду Харківської області забезпечити проведення відеоконференції 10.11.2016 року о 10 год. 45 хв. у приміщенні Борівського районного суду Харківської області.

08.11.2016 року на адресу суду від позивача надійшов лист від 04.11.2016 року, згідно з яким останній надає витребувані документи на виконання ухвали від 24.10.2016 року. Разом з тим зазначає, що не може надати копію довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, оскільки вона знаходиться у ТОВ АтрибутАгро.

11.11.2016 року на електронну адресу суду від Борівського районного суду Харківської області надійшов лист № ЕП/01-23/7149/2016 від 11.11.2016 року, за змістом якого районний суд направляє копії документів, які підтверджують особу та повноваження позивача у справі № 908/2802/16. Разом з тим для забезпечення проведення відеоконференції районний суд просить направити на його адресу ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки розгляд справи відкладено на 23.11.2016 року о 12:30.

18.11.2016 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що відповідно до п. 2.1. договору поставки № 817 від 30.06.2016 року відповідач відпускав позивачу товар на умовах EXW (склад Виробника за адресою: м. Бердянськ, вул. Матвєєва, 1 Б) згідно з правилами Інкотермс в редакції 2010 року. Тобто передача товару відбувалась на складі відповідача на всі пропозиції особи, яка приймала товар прибути до місцезнаходження СФГ Моноліт та особисто перевірити чи підходить придбаний товар, представники відповідача категорично відмовилися. Тому перевірка придбаної платформи-підбирача за місцем знаходження СФГ Моноліт проходила за участю представника управління агропромислового розвитку Борівської районної державної адміністрації Харківської області. Пояснює, що після перевірки товару та встановлення того, що він є неналежної якості, було одразу складено відповідний акт та проінформовано відповідача, проте жодних дій з його сторони не відбулося, представники відповідача в телефонній розмові навіть відмовилися прибути та оглянути придбаний товар та проводити будь-яке гарантійне обслуговування, що і змусило СФГ Моноліт звернутися до суду.

23.11.2016 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, для надання можливості ретельно підготуватися до розгляду справи та виконати вимоги суду щодо надання всіх необхідних документів. Вказане клопотання мотивовано тим, що на адресу відповідача не надійшла позовна заява разом з додатками, а про розгляд справи відповідачу стало відомо з сайту судової влади лише 18.11.2016 року.

Вказане клопотання було задоволено судом про що свідчить винесена ухвала від 23.11.2016 року, якою відкладений розгляд справи на 06.12.2016 року о 10:00.

Відповідач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро, 23.11.2016 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- передача товару та його прийняття на підставі видаткової накладної № РН-238 від 28.07.2016 року були проведені без зауважень з боку покупця (позивача) щодо якості товару та наявності недоліків у його комплектації;

- 08.08.2016 року позивачем на адрес відповідача було направлено вимогу про розірвання договору поставки та повернення коштів разом з актом рекламації від 29.07.2016 року, однак вищевказаний акт рекламації не може вважатися належним доказом поставки неякісного товару;

- належним та достовірним доказом поставки неякісної продукції має бути акт про фактичну якість, складений в порядку та у відповідності до вимог, встановлених Інструкцією «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7, затвердженою постановою Держарбітражу при ОСОБА_1 СРСР від 25.07.1966 року;

- надіслана позивачем вимога та доданий до неї акт рекламації складено з порушенням Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7, а саме:

· порушено вимоги абз. 1 п. 16 Інструкції № П-7 не було зупинено приймання продукції та не складено попередній акт огляду продукції;

· порушено вимоги абз. 2 п. 16 Інструкції № П-7 не було здійснено виклик для участі в продовженні приймання продукції та складанні двостороннього акту представника виготовлювача (відправника);

· порушено вимоги п. 29 Інструкції № П-7, а саме в акті рекламації не зазначено: місце приймання продукції, час початку та закінчення приймання продукції, дата та номер документу про повноваження представника на участь у перевірці продукції по якості та комплектності, а також зазначення про те, що ці особи ознайомлені з правилами приймання продукції за якістю, найменування та адреса виробника (відправника) та постачальника, дата та номер телефонограми або телеграми про виклик представника виробника (відправника), документ, який засвідчує якість продукції, номера стандартів, технічні умови, креслення, зразки (еталони), за якими здійснювалась перевірка якості продукції;

· порушено вимоги п. 30 Інструкції № П-7, а саме в акті перед підписом осіб, які приймали участь у прийманні, не зазначено, що ці особи попереджені, що вони несуть відповідальність за підписання акту, який містить дані, не відповідні дійсності;

- зазначені вище недоліки позбавляють акт від 29.07.2016 року юридичної сили, а тому він не може бути прийнятий в якості доказу, що підтверджує факт отримання позивачем продукції неналежної якості;

- вважає, що належним та достовірним доказом поставки неякісного товару, а саме: платформи-підбирача зернового ПДЄ-3,4 має бути відповідний висновок судової товарознавчої експертизи, оскільки лише кваліфікований спеціаліст (експерт) може надати достовірну інформацію щодо якості поставленого товару, оскільки є фахівцем у відповідній галузі;

- наявність недоліків, які б робили неможливим або недопустимим використання платформи-підбирача зернового ПДЄ-3,4 за її цільовим призначенням позивачем жодним допустимим та належним доказом не підтверджується;

- враховуючи не доведення позивачем встановлення факту істотного порушення вимог щодо якості платформи-підбирача зернового ПДЄ-3,4, виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких повязане з непропорційними витратами або затратами часу, вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить вирішити питання щодо призначення у справі № 908/2802/16 судової товарознавчої експертизи, витрати за оплату якої покласти на позивача, та за результатами розгляду справи прийняти рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

28.11.2016 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання в порядку ст. 741 Господарського процесуального кодексу України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 908/2802/16. Подане клопотання заявник мотивує великою відстанню від Борівського району Харківської області до м. Запоріжжя, що завдає незручностей для прибуття представника позивача до місця розгляду справи. Тому просить провести розгляд справи № 908/2802/16 в режимі відеоконференції з Борівським районним судом Харківської області (63801, Харківська область, Борівський район, смт. Борова, вул. Миру, буд. 11).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.11.2016 року вказане клопотання позивача залишено без задоволення.

02.12.2016 року на адресу суду від позивача надійшли документи для долучення їх до матеріалів справи.

05.12.2016 року від відповідача надійшов супровідний лист, згідно з яким останній направляє документи разом із клопотанням про розгляд справи без його участі. Вказане клопотання відповідач обґрунтовує скрутним матеріальним становищем та відсутністю можливості направлення відповідального представника для участі в судовому засіданні. Разом з тим в клопотанні вказує, що підтримує заперечення, викладені у відзиві, та просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

05.12.2016 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю прибуття в судове засідання 06.12.2016 року його представників у звязку зі складними погодними умовами та фактичним паралізуванням сполучення між Борівським районом Харківської області та іншими містами та районами.

Розглянувши зазначене клопотання суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України чітко визначені обставини, за наявності яких господарський суд відкладає розгляд справи, а саме: господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

11) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку що обставини, які унеможливлюють розгляд справи в даному судовому засіданні, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України, відсутні, а відтак клопотання позивача не підлягає задоволенню. Крім того відкладення розгляду справи є правом, а не обовязком суду.

Представники сторін в судове засідання 06.12.2016 року не зявилися.

Неприбуття у судове засідання представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 30.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро, далі Постачальник, та Селянським (фермерським) господарством Моноліт, далі Покупець, був укладений договір поставки № 817, далі Договір.

До вказаного Договору між сторонами була підписана додаткова угода від 27.07.2016 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобовязується в порядку на та умовах, передбачених цим Договором, передавати у власність Покупця наступну продукцію платформа-підбирач ПДЄ-3,4 у кількості 1 (одна) шт. (надалі Товар), а Покупець зобовязується в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, приймати та оплачувати цей товар.

Згідно з п. 2.1. 2.4. Договору Постачальник приймає письмові заявки Покупця на поставку товару та відпускає Покупцеві товар на умовах EXW (склад Виробника за адресою: м. Бердянськ, вул. Матвєєва, 1Б) згідно з правилами Інкотермс 2010 р.). Датою відвантаження вважається дата, зазначена на видатковій накладній Постачальника. Право власності на Товар переходить після сто відсоткової оплати на розрахунковий рахунок Постачальника. Виготовлення продукції здійснюється до 26.07.2016 року.

Умовами п. 2.5. Договору (в редакції додаткової угоди від 27.07.2016 року до Договору) сторони визначили, що поставка продукції організується та оплачується Покупцем. У звязку зі зміною п. 2.5. Договору, змінено вартість ціни за платформу-підбирач зерновий ПДЄ-3,4, що поставляється за Договором на 83000,00 грн.

Пунктом 3.1. Договору сторони узгодили, що оплата за продукцію здійснюється безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок Постачальника згідно рахунку № 817 у розмірі:

- 30% (тридцять відсотків) передоплати протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати укладання даного Договору;

- 70 % (сімдесят відсотків) безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок Постачальника по факту поставки продукції.

Відповідно до п. 5.1. 5.2., 6.6. Договору сторони визначили, що гарантійний строк експлуатації товару, що постачається, складає 1 (один) рік з дати вказаної у видатковій накладній, при дотриманні правил експлуатації, вказаних в супровідній документації на Товар. Термін усунення недоліків, визначається у розмірі 6 (шести) робочих днів з моменту виявлення дефектів спеціалістами. Гарантійні зобовязання вказуються в супровідній документації, прикладеної до виробу (паспорт, посібник з експлуатації).

Згідно з п. п. 8.1., 8.2. Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк дії цього Договору спливає 31.12.2016 року.

Відповідно до умов Договору позивач виконав свої зобовязання, сплативши попередню оплату за поставлений товар на підставі виписаного відповідачем рахунку № 817 від 30.06.2016 року на суму 26700,00 грн., що підтверджується засвідченою копією платіжного доручення № 562 від 30.06.2016 року (а.с. 19).

В подальшому 28.07.2016 року позивач здійснив оплату остаточної вартості поставленого товару за Договором на суму 56300, 00 грн., що підтверджується засвідченою копією платіжного доручення № 675 від 28.07.2016 року (а.с. 18).

Так, на виконання умов Договору, відповідач поставив позивачу товар, передбачений умовами договору платформу-підбирач зерновий ПДЄ-3,4 у кількості 1 шт., на загальну суму з ПДВ 83000,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами у справі видатковою накладною № РН-238 від 28.07.2016 року (а.с. 20).

Зазначений товар був отриманий уповноваженим представником відповідача, про що свідчить його підпис та печатка на видатковій накладній.

Передача Товару позивачу за видатковою накладною № РН-238 від 28.07.2016 року відбувалась за місцем знаходження відповідача.

Як зазначає позивач в позові 29.07.2016 року після доставки придбаного товару до місця знаходження позивача були виявлені значні недоліки, які унеможливлюють експлуатацію платформи-підбирача зернового ПДЄ-3,4, а саме:

- платформа-підбирач не встановлюється в передбачені виробником посадочні місця, в нижній частині корпусу з боку похилої камери на 40-70 мм, на верхньому брусі платформи на 7-10 мм, внаслідок вищевказаних недоліків неможливо жорстко зафіксувати підбирач на похилій камері комбайну;

- підвищений зазор між боковинами похилої камери та корпусом підбирача в місцях їх зєднання з лівої та правої сторін;

- карданний вал привода підбирача не відповідає потрібній довжині;

- гідравлічна система підбирача не випробовувалася через невідповідність розємів гідравлічних штанг.

Позивач вказує, що у звязку з викладеним комісія, яка здійснювала огляд товару дійшла висновків про неможливість експлуатації платформи-підбирача зернового ПДЄ-3,4 у звязку з дефектами, недоліками, що було зафіксовано в акті-рекламації від 29.07.2016 року.

Як зазначає позивач в позовній заяві в цей же день копія акту-рекламації електронною поштою була направлена на адресу відповідача, проте жодної реакції не було. В подальшому відповідач засобами телефонного звязку навіть відмовився здійснювати гарантований ремонт придбаного товару.

05.08.2016 року на адресу відповідача була направлена вимога № 133, в якій позивач вимагав розірвати договір поставки № 817 та повернути сплачені кошти в розмірі 83000,00 грн. Втім відповідач своєю відповіддю відхилив вказану вимогу.

Позивач в позові вказує, що відповідно до ст. 678 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» договір поставки № 817 від 30.06.2016 року підлягає розірванню, а сплачені грошові кошти в розмірі 83000,00 грн. поверненню позивачу.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам.

Предметом позову в даній справі є заявлені позивачем вимоги про розірвання договору поставки № 817 від 30.06.2016 року та стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених за поставлений товар в сумі 83000,00 грн., обґрунтовані поставкою неякісного товару, який на думку позивача не підлягає експлуатації.

Приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 ст. 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Згідно зі ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 676 ЦК України визначено, що гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв'язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв'язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу.

Правові наслідки передання товару неналежної якості визначені приписами ст. 678 ЦК України. Так, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Визначення поняття недоліку викладене в п. 15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991 року, а саме недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Разом з тим, в п. 12 ст. 1 вказаного Закону наведено поняття істотного недоліку - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 680 ЦК України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Загальною нормою ч. 6 ст. 269 ГК України передбачено, що постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни.

Зі змісту укладеного між сторонами Договору вбачається, що його умовами, а саме п. п. 5.1., 5.2. встановлений гарантійний строк на товар, який складає 1 рік з дати, вказаної у видатковій накладній, а також визначений термін усунення недоліків товару 6 робочих днів з моменту виявлення дефектів спеціалістами.

Матеріали справи свідчать, що в якості доказу поставки відповідачем за Договором неякісного товару, позивач посилається на акт-рекламацію від 29.07.2016 року, складений комісією у складі головного інженера ОСОБА_2, головного агронома ОСОБА_3, тракториста Селянського (фермерського) господарства Моноліт ОСОБА_4 в присутності в.о. начальника управління агропромислового розвитку Борівської райдержадміністрації ОСОБА_5

При цьому в позовній заяві позивач зазначає, що в день складання вказаного акта-рекламації копія акту була направлена електронною поштою на адресу відповідача. Втім докази такого направлення вказаного акту-рекламації на адресу відповідача в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача акт-рекламацію разом з вимогою № 133 від 05.08.2016 року , в якій просив розірвати договір № 817 від 30.06.2016 року та повернути сплачені кошти в розмірі 83000,00 грн. Факт направлення вказаної вимоги на адресу відповідача підтверджується описом вкладення від 08.08.2016 року та фіскальним чеком № 1281 від 08.08.2016 року, засвідчені копії яких знаходяться у справі (а.с. 23).

Відповідач надав до матеріалів справи лист-відповідь від 22.08.2016 року на вказану вимогу, в якому повідомив про відсутність підстав для розірвання договору поставки № 817 від 30.06.2016 року з посиланням на те, що акт-рекламації не є належним доказом поставки неякісного товару, оскільки складений з порушенням вимог Інструкції № П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю».

Враховуючи те, що між сторонами у справі склалися правовідносини за договором поставки, умовами якого взагалі не визначений порядок передачі-приймання товару за якістю, відтак до відносин сторін слід застосовувати положення Інструкції № П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 року, далі Інструкція № П-7.

Інструкція № П-7 передбачає проведення перевірки якості продукції, яка підлягає відвантаженню (передачі).

Згідно з п. п. 13, 14 Інструкції № П-7 приймання продукції здійснюється уповноваженими на це керівником підприємства-одержувача або його заступником, компетентними особами. Ці особи несуть відповідальність за суворе дотримання правил приймання продукції. Зокрема підприємство-одержувач зобовязане:

б) стежити за справністю засобів випробування та вимірювання, якими визначається якість продукції, а також за своєчасністю перевірки їх у встановленому порядку;

в) забезпечити щоб особи, які здійснюють приймання продукції за якістю та комплектністю добре знали та суворо дотримувалися даної Інструкції, а також правил приймання продукції за якістю та комплектністю, встановлених відповідними стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки, іншими обовязковими правилами. Приймання продукції за якістю та комплектністю здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки, іншими обовязковими правилами, а також за супровідними документами, які посвідчують якість та комплектність продукції, яка поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність вказаних супровідних документів або деяких з них не зупиняє приймання продукції. В цьому випадку складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції та в акті зазначається, які документи відсутні.

Умовами п. 16 Інструкції № П-7 визначено, що при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування, продукції, яка надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним в маркуванні та супровідних документах, які посвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальше приймання продукції та складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції та характер виявлених дефектів. Одержувач зобовязаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, які запобігають погіршенню її якості та змішування з іншою однорідною продукцією. Одержувач зобовязаний викликати для участі в продовженні приймання продукції та складання двостороннього акту представника іногороднього виготовлювача (відправника), якщо це передбачено в Основних або Особливих умовах поставки, інших обовязкових правилах або договорі.

Відповідно до п. п. 17, 18, 19 Інструкції № П-7 в повідомленні про виклик, направленому виготовлювачу (відправнику), повинно бути вказано:

а) найменування продукції, дата та номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо до моменту виклику рахунок не отриманий;

б) основні недоліки, виявлені в продукції;

в) час, на який призначене приймання продукції за якістю або комплектністю (в межах встановленого для приймання строку);

г) кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

Повідомлення про виклик представника виготовлювача (відправника) повинно бути направлено (передано) йому телеграфом (телефоном) не пізніше 24 годин, а у відношенні швидкопсувної продукції негайно після виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки встановленим вимогам, якщо інші строки не встановлені Основними або Особливими умовами поставки, іншими обовязковими для сторін правилами або договором. Іногородній виготовлювач (відправник) зобовязаний не пізніше ніж на наступний день після отримання виклику одержувача повідомити телеграмою або телефонограмою, чи буде направлений представник для участі в перевірці якості продукції. Неотримання відповіді на виклик у встановлений строк дає право одержувачу здійснити приймання продукції до спливу встановленого строку явки представника виготовлювача (відправника). Представник іногороднього виготовлювача (відправника) зобовязаний зявитися не пізніше ніж в трьохденний строк після отримання виклику, не враховуючи час, необхідний для проїзду, якщо інший строк не передбачений в Основних та Особливих умовах поставки, інших обовязкових правилах або договорі.

Згідно п. п. 20, 29 Інструкції № П-7 при неявці представника виготовлювача (відправника) на виклик одержувача (покупця) у встановлений строк і у випадках, коли виклик представника іногороднього виготовлювача (відправника) не є обовязковим, перевірка якості продукції здійснюється представником відповідної галузевої інспекції з якості продукції, а перевірка якості товарів експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції з якості. За відсутності відповідної інспекції з якості або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), за відмови їх виділити представника або неявки його на виклик одержувача (покупця) перевірка здійснюється:

а) за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником або заступником цього підприємства (організації) або

б) за участю компетентного представника спільноти підприємства-одержувача, призначеного керівником або заступником керівника підприємства з осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського або місцевого комітету профспілки цього підприємства, або

в) односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виготовлювач (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції.

За результатами приймання продукції за якістю та комплектністю за участі представників, зазначених в п.п. 19 та 20 даної Інструкції, складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції. Акт повинен бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю та комплектністю.

Пунктами 30, 32 Інструкції № П-7 передбачено, що акт повинен бути підписаний усіма особами, які приймали участь в перевірці якості та комплектності продукції. Особа, не згідна зі змістом акту, зобовязана підписати його з обмовкою про свою незгоду та викласти свою думку. В акті перед підписом осіб, які приймали участь в прийманні, повинно бути зазначено, що ці особи попереджені про те, що вони несуть відповідальність за підписання акту, який містить дані, що не відповідають дійсності. Акт, встановлюючий неналежну якість або некомплектність продукції, складений за участю представників, зазначених в п. 20, підп. «а», «б» і «в», затверджується керівником підприємства-одержувача або його заступником не пізніше трьохденного строку після складання акту.

З аналізу викладених пунктів Інструкції № П-7 вбачається, що в ній чітко передбачений порядок здійснення приймання продукції за якістю, який передбачає складання двостороннього акта про фактичну якість та комплектність товару (або за участі представників, визначених п. 20 Інструкції), виклик при цьому представника виготовлювача (відправника), затвердження акту керівником підприємства-одержувача або його заступником.

З матеріалів справи вбачається, що акт-рекламація від 29.07.2016 року, на який позивач посилається в якості доказу поставки неякісного товару, був складений комісією позивача без участі представників відповідача як Постачальника товару.

Докази направлення позивачем відповідачу повідомлення про виклик для проведення перевірки якості поставленого товару, яка здійснена 29.07.2016 року, в матеріалах справи відсутні. Разом з тим у справі також відсутні докази направлення позивачем 29.07.2016 року електронною поштою на адресу відповідача копії акту-рекламації. Вказане свідчить про порушення позивачем вимог п. п. 16, 17, 18, 19 Інструкції № П-7, а отже відповідач не був своєчасно повідомлений про проведення перевірки якості поставленого товару та виявлені позивачем недоліки.

Таким чином, вказаний акт-рекламація від 29.07.2016 року є документом, складеним позивачем в односторонньому порядку без дотримання положень Інструкції № П-7, в тому числі п. 20 вказаної інструкції. Крім того в порушення умов п. п. 30, 32 Інструкції № П-7 в акті-рекламації перед підписом осіб, які приймали участь у прийманні, не зазначено, що ці особи попереджені, що вони несуть відповідальність за підписання акту, акт-рекламація не містить доказів затвердження його керівником підприємства-одержувача (позивача) або його заступником.

Разом з тим складання акту-рекламації за наслідками перевірки якості поставленого товару взагалі не передбачено ані умовами укладеного між сторонами Договору, ані положеннями Інструкції № П-7, яка визначає порядок приймання продукції за якістю.

Як вбачається зі змісту супровідної документації до поставленого товару в розумінні п. 6.6. Договору, а саме паспорту на платформу-підбирач зерновий ПДЄ-3,4 (а.с. 16), ремонт вузлів та деталей, які вишли з ладу протягом гарантійного строку, завод-виготовлювач здійснює за свій рахунок за умови дотримання правил зберігання та експлуатації, а також за наявності акту рекламації. Тобто в паспорті чітко зазначено, що ремонт поставленого товару здійснюється заводом-виготовлювачем за наявності акту рекламації.

Втім докази звернення позивача з вимогами здійснити ремонт товару або усунути недоліки якості товару, в т. ч. до заводу-виготовлювача в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим слід зазначити, що в акті-рекламації від 29.07.2016 року комісією були виявлені невідповідності розмірів частин корпусу та довжини платформи-підбирача зернового ПДЄ-3,4.

Як вбачається зі змісту п. 6.6. Договору товар поставлявся позивачу із супровідною документацією (паспортом, посібником з експлуатації), яка додавалась до товару. Тобто в момент отримання товару позивач отримував і супровідну документацію на товар, в якій безпосередньо зазначені параметри та характеристики товару (його довжина, ширина та висота), а отже в момент одержання товару позивач мав можливість перевірити відповідність товару параметрам, вказаним у документації на товар.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що акт-рекламація не є належним доказом, який підтверджує факт поставки відповідачем за Договором неякісного товару, оскільки складений з порушенням положень Інструкції № П-7, в тому числі не є доказом наявності істотного порушення вимог щодо якості товару з боку відповідача (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимоги статті 34 ГПК України визначають, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач не довів суду належними доказами факт поставки відповідачем за Договором неякісного товару, в тому числі факт істотного порушення відповідачем вимог щодо якості товару, а відтак і підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, у задоволенні позову Селянського (фермерського) господарства Моноліт до Товариства з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро про розірвання договору поставки № 817 від 30.06.2016 року та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро грошових коштів в сумі 83000,00 грн. слід відмовити.

Разом з тим слід зазначити, що позивач відповідно до приписів ст. 678 ЦК України не позбавлений можливості скористатись правом вимагати від відповідача заміни неякісного товару з огляду на те, що гарантійний строк експлуатації товару згідно п. 5.1. Договору ще не сплив.

Стосовно клопотання відповідача про призначення у справі судової товарознавчої експертизи суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону Про судову експертизу № 4038-ХІІ від 25.02.1994 року судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Частиною 1 ст. 41 ГПК України визначено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

При цьому згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики призначення судової експертизи № 4 від 23.03.2012 року судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Разом з тим умовами п. 5 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України встановлено, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Отже, клопотання про призначення судової експертизи, заявлене стороною у справі, повинно ґрунтуватися на певних доводах з наданням відповідних доказів.

Втім, відповідач, звертаючись до суду з клопотанням про призначення у справі судової товарознавчої експертизи, не навів доводів для задоволення вказаного клопотання та не обґрунтував дійсну потребу у проведенні в даній справі експертизи для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Таким чином відповідач не довів суду необхідності призначення судової товарознавчої експертизи у даній справі, а відтак відсутні підстави для її призначення судом.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 2756,00 грн. покладаються на позивача у справі Селянське (фермерське) господарство Моноліт, згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 06.12.2016 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 638, 639, 673, 675, 676, 678, 679, 680, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 265, 266, 268, 269 ГК України, п. п. 13-20, 29, 30, 32 Інструкції № П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства Моноліт до Товариства з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро про розірвання договору поставки № 817 від 30.06.2016 року, укладеного між Селянським (фермерським) господарством Моноліт та Товариством з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро, відмовити.

2. У задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства Моноліт до Товариства з обмеженою відповідальністю АтрибутАгро про стягнення грошових коштів в сумі 83000,00 грн. відмовити.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 2756,00 грн. покладаються на позивача у справі - Селянське (фермерське) господарство Моноліт.

Повне рішення складено 12.12.2016 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.