РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016Справа №910/18006/16

За позовомФізико-технологічного інституту металів та сплавів Національної академії наук України
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 153401,20 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача:Михальченко В.О. - представник
від відповідача:не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізико-технологічний інститут металів та сплавів Національної академії наук України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 153401,20 грн. заборгованості за договором №214/13 оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ФТІМС НАНУ від 18.03.2013, та договором №214/13В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомою майна та надання комунальних послуг орендарю від 18.03.2013.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами договорів у період з березня 2013 року по листопад 2015 року, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 146943,72 грн. Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 2% штрафу у розмірі 2938,87 грн., 150,72 грн. інфляційних втрат, 3127,46 грн. пені, 3% річних у розмірі 240,43 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/18006/16, розгляд якої призначено на 20.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням відповідачем витребуваних судом документів розгляд справи відкладено на 23.11.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 23.11.2016 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату та час слухання справи відповідач був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.11.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2013 між Фізико-технологічним інститутом металів та сплавів Національної академії наук України (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) було укладено договір №214/13 оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ФТІМС НАНУ.

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно: нежитлові приміщення загальною площею 65,2 кв.м: к.221, 222, 223 та частина к.220 (їдальня) в головному корпусі на 2 поверсі (далі - майно), що розміщено за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває па балансі Фізико-технологічного інституту металів та сплавів (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна 06.12.2012 і становить за станом на 30.11.2012 - 168650,00 грн. (п.1.1), орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1995 № 786 зі змінами (далі - Методика розрахунку), і становить без ІІДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - лютий 2013 року - 32,43 грн. за 1 кв.м, а за всю орендовану площу 2114,24 грн. та ПДВ 422,85 грн., всього 2537,09 грн. Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю по розрахункам орендодавця: відшкодування комунальних платежів, відшкодування податку на землю, витрати на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (п.3.1), нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п.3.2), орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3), орендна плата та інші платежі перераховуються орендарем відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця (п.3.4), орендна плата та інші платежі перераховані несвоєчасно або не в повному обсязі підлягають індексації і стягуються на користь балансоутримувача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати (п.3.7), у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці орендар також сплачує штраф у розмірі 2 % від суми заборгованості (п.3.8), у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату та інші платежі до дня повернення майна за актом приймання-передані включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції балансоутримувачу (п.3.11), орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати орендну плату (п.5.4), цей договір укладено строком на 14 днів 9 місяців 2 роки до 31.12. 2015 включно та набирає чинності з моменту його підписання (п.10.1).

18.03.2013 між Фізико-технологічним інститутом металів та сплавів Національної академії наук України (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) також було укладено договір №214/13В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомою майна та надання комунальних послуг орендарю (договір №214/13В), за умовами якого балансоутримувач - Фізико-технологічний інститут металів та сплавів забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, то знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - будівля), загальною площею 27629 кв.м, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у затратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих орендодавцем за цим договором. Орендар користується приміщенням, яке складається з нежитлових приміщень загальною площею 65,2 кв.м: к. 221, 222, 223 та частина к. 220 (їдальня) в головному корпусі на 2 поверсі будівлі, експертною вартістю 168650,00 грн. (надалі - орендоване приміщення) відповідно до плану розміщення приміщення, що додається до договору оренди. Орендоване приміщення використовується для цілей - інше (п.1.1), орендар зобов'язується не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, отримати рахунки та внести плату на рахунок балансоутримувача (або організації, що обслуговує будівлю), за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, за комунальні послуги, а також відшкодовувати податок за землю. При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки (п.2.2.3). Договір укладено строком на 14 днів 9 місяців 2 роки до 31.12.2015 включно та набирає чинності з моменту його підписання (п.5.1).

28.03.2013 орендодавцем було передано, а орендарем прийнято орендоване майно відповідно до умов договору №214/13 оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі ФТІМС НАНУ від 18.03.2013, про що складено відповідний акт.

Відповідно до додаткових угод від 01.12.2015 орендодавцем, відповідно до ч.3 ст.651 та ч.1 стт.782 Цивільного кодексу України, прийнято рішення про розірвання укладених між сторонами договорів з 01.12.2015.

01.12.2015 орендодавцем було складено в односторонньому порядку акт про прийняття орендованого майна з оренди.

Як зазначає позивач, відповідно до виставлених відповідачу рахунків за період з березня місяця 2013 року по листопад місяць 2015 року нараховано до сплати 154481,57 грн., з яких відповідачем було сплачено 46101,77 грн., заборгованість відповідача перед позивачем з оплати орендної плати склала 108379,80 грн. Крім цього, за вказаний період відповідачу нараховано до сплати 70157,19 грн. відшкодування витрат на оплату комунальних платежів, з яких відповідачем було сплачено 31593,27 грн., заборгованість відповідача перед позивачем з оплати комунальних платежів склала 38563,92 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 146943,72 грн.

Оскільки відповідач існуючу заборгованість перед позивачем не оплатив, останній звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Укладений між сторонами договір №214/13 за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а статтею 19 Закону встановлений обов'язок орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності та в строк, встановлений договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач, як орендар, своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати належним чином не виконав.

Також відповідачем не виконані в повному обсязі і зобов'язання за договором №214/13В, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Відповідач з огляду на положення ст.901, ст. 903 Цивільного кодексу України, як замовник, зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення п. 3.4 договору та п. 2.2.3 договору №214/13В, орендну плату та відшкодування витрат на оплату комунальних платежів за період з березня місяця 2013 року по листопад місяць 2015 року оплатив частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення існуючої заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з березня місяця 2013 року по листопад місяць 2015 року у розмірі 108379,80 грн. та заборгованості з відшкодування витрат на оплату комунальних платежів у розмірі 38563,92 грн., а всього на суму 146943,72 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2% штрафу у розмірі 2938,87 грн., 150,72 грн. інфляційних втрат, 3127,46 грн. пені, 3% річних у розмірі 240,43 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.7 договору оренди сторони погодили, що орендна плата та інші платежі перераховані несвоєчасно або не в повному обсязі підлягають індексації і стягуються на користь балансоутримувача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати, а п. 2.2.3 договору №№214/13В передбачено, що при несвоєчасному внесенні плати, орендар зобов'язується сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, то вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 2% на суму 2938,87 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Пунктом 3.8 договору оренди сторони погодили, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці орендар також сплачує штраф у розмірі 2 % від суми заборгованості.

Положеннями укладеного між сторонами договору №214/13В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомою майна та надання комунальних послуг орендарю від 18.03.2013 стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у вигляді штрафу не передбачено.

На підставі викладеного, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу підлягають задоволенню частково, у розмірі 2% за несвоєчасну оплату орендної плати за прострочення оплати понад три місяці на суму, яка за розрахунком суду складає 2167,60 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

За розрахунком позивача, який перевірений судом, за прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті орендної плати та відшкодування витрат на оплату комунальних послуг стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 150,72 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 240,43 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізико-технологічного інституту металів та сплавів Національної академії наук України (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 05417153) заборгованість у розмірі 146943 (сто сорок шість тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 72 коп., 3% річних у розмірі 240 (двісті сорок) грн. 43 коп., інфляційні втрати у розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 72 коп., 3127 (три тисячі сто двадцять сім) грн. 46 коп. пені, штраф у розмірі 2167 (дві тисячі сто шістдесят сім) грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 2289 (дві тисячі двісті вісімдесят дев'ять) грн. 45 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В інший частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.12.2016

Суддя Ю.М. Смирнова