ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа № 925/1199/16

Господарський суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за участю прокурора: Куліш А.А.,

та представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Регіонального фонду підтримки підприємництва по Черкаській області, м.Черкаси

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.Мошни, Черкаський район, Черкаська область

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 191963,44 грн. (з них: 87000,00 грн. заборгованості за договором безвідсоткової позики, 49323,59 грн. пені за період з 01.05.2014 по 15.09.2016, 2699,59 грн. три проценти річних за період з 01.05.2014 по 15.09.2016, 28575,62 грн. 24% річних штрафу від простроченої суми за період з 01.05.2014 по 15.09.2016, 24364,64 грн. інфляційних за період з 01.05.2014 по 01.12.2016) з підстав несплати відповідачем коштів у визначений договором строк та відшкодування у звязку з цим 2879,44 грн. судового збору.

Прокурор у судовому засіданні заявлені вимоги повністю підтримав і пояснив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 обов'язки за Договором позики не виконав, сплачуючи лише по 4000 грн. щомісячно (та відповідно 12000 грн. щоквартально), тим самим порушив визначені у Договорі позики умови повернення останньої, оскільки недоплачував щоквартально по 6000 грн., що у зв'язку з цим станом на 14.09.2016 заборгованість вказаної особи перед Регіональним фондом підтримки підприємництва по Черкаській області становить 87000 грн., на яку нараховано 49323,59 грн. пені, 2699,59 грн. три проценти річних, 28575,62 грн. 24% річних, 24364,64 грн. інфляційних, які підлягають стягненню у судовому порядку.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснення прокурора підтвердив.

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак відповідач наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, на пропозицією суду в направленій йому ухвалі про порушення провадження у справі відзиву на позов не надіслав, про причини неприбуття у судове засідання не повідомив. Суд вважає, що відповідач не зявився у судове засідання та не направив суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Явка відповідача судом обовязковою не визнавалась. Неявка без поважних причин належним чином повідомленої сторони не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ст.75, 85 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суд, заслухавши прокурора та представника позивача та дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.

03.12.2012 між Регіональним фондом підтримки підприємництва по Черкаській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір безвідсоткової позики №2-зт (надалі Договір позики), за умовами якого позивач Регіональний фонд підтримки підприємництва по Черкаській області зобов'язувався надати відповідачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 безвідсоткову позику у розмірі 20000 грн. на термін до 03.12.2015 на здійснення господарської діяльності у сфері зеленого туризму в обмін на зобов'язання відповідача повернути безвідсоткову позику і сплатити частку позики згідно з графіками повернення, які є невід'ємною частиною Договору позики,

Безвідсоткова позика надавалася відповідачу шляхом перерахування позивачем грошових коштів на наступні цілі: для здійснення господарської діяльності у сфері зеленого туризму, що згідно з п.2.4 Договору позики відповідач має повертати позику частками у терміни, визначені Договором позики,

До договору позики 10.04.2013 та 14.01.2014 було внесено зміни в частині термінів повернення позики, зокрема вказано, що термін повернення розпочинається з 01.11.2013, а саме: 18000 грн. до 01.11.2013, 18000 грн. до 01.05.2014, 18000 грн. до 01.08.2014, 18000 грн. до 01.02.2015, 18000 грн. 01.05.2015, до 18000 грн. до 01.08.2015, 18000 грн. до 01.11.2015, 18 000 грн. до 01.02.2016, 18000 грн. до 01.05.2016, 20000 грн. до 01.08.2016, що разом становить 200000 грн.,

Згідно з п. 4.2 та п. 5.5 Договору позики на позичальника (фізичну особу-підприємця ОСОБА_2) покладено обов'язок сплачувати позикодавцю (Регіональному фонду підтримки підприємництва по Черкаській області) за порушення терміну повернення коштів фінансової підтримки суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 24% річних від простроченої суми,

Згідно з п.1.1. Договору позики відповідач отримав від позивача безвідсоткову позику на здійснення господарської діяльності у сфері зеленого туризму у розмірі 200000 грн. терміном користування до 03.12.2015.

Відповідно до п.2.4. Договору позики (із змінами, внесеними договорами від 10.04.2013 №1, від 14.01.2014 №2) термін повернення позики починається з 01.11.2013, позика повертається частками, а саме: 18000 грн. до 01.11.2013, 18000 грн. до 01.05.2014, 18000 грн. до 01.08.2014, 18000 грн. до 01.02.2015, 18000 грн. 01.05.2015, до 18000 грн. до 01.08.2015, 18000 грн. до 01.11.2015, 18 000 грн. до 01.02.2016, 18000 грн. до 01.05.2016, 20000 грн. до 01.08.2016, що разом становить 200000 грн..

Всупереч визначеним у Договорі позики умовам повернення останньої, відповідач сплачував щомісячно лише по 4000 грн., тим самим не доплачуючи щоквартально по 6000 грн. та унеможливив повну сплату боргу у визначені Договором позики терміни.

Суд приходить до висновку, що відповідач свої зобовязання за Договором позики належним чином не виконав і станом на час розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем склала 87000 грн.

Із дослідженої в судовому засіданні довідки Регіонального фонду підтримки підприємництва по Черкаській області від 29.11.2016 №01-29/11 вбачається про проведення розрахунку з відповідачем на суму 18000,00 грн. основного боргу за період з 14.09.2016 по 29.11.2016, що підтверджується банківськими виписками Черкаської філії ПАТ "Укрексімбанк" від 03.10.2016, від 26.10.2016, від 25.11.2016).

Уточнення позовних вимог в частині зменшення позивачем ціни позову щодо суми основного боргу на 18000,00 грн. суд визначає як відсутність предмету спору. У цій частині провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Невиконання відповідачем взятого на себе зобовязання у строки, встановлені п.2.4 Договору позики є правовою підставою для стягнення заявленої суми основного боргу у примусовому порядку.

Вищевказані обставини відповідачем не заперечуються і підтверджуються наявними у справі матеріалами, зокрема, вищеназваними Договором позики (із змінами від 10.04.2013, від 14.01.2014), а також довідкою Регіонального фонду підтримки підприємництва по Черкаській області від 16.09.2016 №02-16/09, складеною позивачем таблицею по сплачених сумах та заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, довідкою позивача від 29.11.2016 №01-29/11 про сплату відповідачем на користь Регіонального фонду підтримки підприємництва суми основного боргу - 18000 грн.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що розмір боргу відповідача, який підлягає стягненню становить 69 000 грн.

Перевіряючи доводи прокурора щодо відповідальності відповідача за невиконання грошових зобовязань, суд зясував наступне.

Позивач просить стягнути із відповідача 49 323,59 грн. пені.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобовязання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки штрафу до грошового зобовязання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обовязок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Договір від 03.12.2012 № 2-зт не містить умов щодо забезпечення грошових зобов'язань у вигляді пені.

Доказів наявності спеціального законодавчого акта для стягнення пені з відповідача до суду не надано.

Суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення 49323,59 грн. пені є безпідставною і не ґрунтується на чинному законодавстві.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач вправі вимагати сплати відповідачем заборгованості з урахуванням офіційного індексу інфляції. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем інфляційні за весь період прострочення складають 24364,64 грн.

Розрахунок позивача за вказаний ним період є обґрунтованим і відповідачем не оспорюється.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач має право на стягнення 3% річних з простроченої суми. Розрахунок позивача на суму 2699,59 грн. за вказаний ним період є обґрунтованим.

Виходячи із приписів ст.627 ЦК України щодо свободи договору, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення відповідно до п.4.2 Договору позики 24% річних штрафу від простроченої суми в розмірі 28575,62 не підлягає до задоволення.

Виходячи із розміру суми, яка підлягає стягненню 121940,26 грн., витрати по сплаті судового збору, що підлягають відшкодуванню, становлять 1829,10 грн.

Керуючись ст.ст.8, 124 Конституції України, .ст. 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути 69000,00 грн. основного боргу; 2699,59 грн. 3% річних; 24364,64 грн. втрат внаслідок інфляції з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (19615, Черкаська область, Черкаський район, с.Мошни, вул.Леніна, 113, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Регіонального фонду підтримки підприємництва по Черкаській області (18008, м.Черкаси, вул.Смілянська, 112, ідентифікаційний код 14205777).

В частині стягнення 18000,00 грн. основного боргу провадження у справі припинити за відсутністю предмета спору.

В іншій частині позову відмовити повністю.

Стягнути 1829,10 грн. витрат по сплаті судового збору з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (19615, Черкаська область, Черкаський район, с.Мошни, вул.Леніна, 113, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Черкаської області (18002, м.Черкаси, ОСОБА_3, 286, ідентифікаційний код 02911119).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 05.12.2016.

Суддя В.В. Єфіменко