ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

"09" грудня 2016 р.№924/1213/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІН-ТАК" м. Хмельницький

треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПАТ "Укрсоцбанк" м. Київ та Управління ДВС Головного Територіального управління юстиції у Хмельницькій області м. Київ

про визнання права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

На адресу господарського суду Хмельницької області 07.12.216р. від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла позовна заява до ТОВ "КІН-ТАК" про визнання права власності.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 ГПК України визначено перелік справ підвідомчих господарським судам.

Так, за змістом пункту 7 частини 1 наведеної статті господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

З огляду на зміст наведених статей, право на звернення до господарського суду фізичної особи, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, можливе у процедурі банкрутства або у спорах, що виникають із корпоративних відносин.

Відповідно до змісту ст. 16 ГПК України справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми ГПК України узгоджуються з частиною четвертою ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якою визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Окремо, суд звертає увагу на пункт 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (із останніми змінами та доповненнями в редакції листа Вищого господарського суду № 01-06/2511/16 від 21.07.2016).

За змістом наведеного листа Вищий господарський суд України звертає увагу господарських судів України, що частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника.

Судам слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

Крім названих у зазначеній статті Закону справ у спорах, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Ст. 11128 ГПК України визначає, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом враховується позиція Верховного суду України, яка міститься в постанові від 13.04.2016р. №3-304гс16.

За змістом наведеної постанови Верховний суд України дійшов до висновку, що системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина девята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина пята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Окремо враховується, що 17 жовтня 2016 року, ухвалою господарського суду Хмельницької області (залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.11.2016р.) було порушено провадження у справі №924/883/16 про банкрутство ТОВ "КІН-ТАК", визнано вимоги кредитора - ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області в сумі 2 226 681,44 грн. та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ТОВ "КІН-ТАК" і процедуру розпорядження майном на строк 115 календарних днів.

За таких обставин, суд звертає увагу заявника, що звертатись з позовною заявою до особи - відповідача, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство в межах справи № 924/883/16 про банкрутство ТОВ "КІН-ТАК".

Пункт 1 частини 1 статті 62 ГПК України визначає, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З метою забезпечення правильного і однакового застосування законодавства господарським судам Пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" надано роз'яснення, зокрема у п. 3.2 визначено, що на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку (наприклад, про визнання недійсним листа, накладної, акта експертизи тощо).

При цьому у п. 4.2.5 наведеної постанови роз'яснено, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, зокрема, коли позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

Суд звертає увагу, що передача справ з позовного провадження для розгляду у справу про банкрутство та в зворотньому порядку нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Господарського процесуального кодексу України не передбачена.

Таким чином, враховуючи, що позивачем невірно обрано форму розгляду справи, суб'єктний склад сторін в поданій позовній заяві, враховуючи, що позовна вимога визначена, як визнання права власності та пред'явлена позивачем - гр. ОСОБА_1 (фізичною особою, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності), вимога заявлена до відповідача - ТОВ "КІН-ТАК" (відносно якого порушено провадження у справі про банкрутство), з огляду на те, що вказана заява подана, як позовна заява, а не заява в межах провадження у справі про банкрутство, суд вважає за належне відмовити у прийнятті позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Окремо, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що з огляду на порушення провадження у справі № 924/883/16 про банкрутство ТОВ "КІН-ТАК", враховуючи наведені вище норми Закону, позивач вправі звернутись з відповідними вимогами у межах провадження у справі про банкрутство ТОВ "КІН-ТАК" з дотриманням вимог визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Господарським процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 16, п. 1 ч. 1 ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Суд -

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІН-ТАК" м. Хмельницький за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" м. Київ та Управління ДВС Головного Територіального управління юстиції у Хмельницькій області м. Київ про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Додаток: позовна заява і додані до неї матеріали на 24 аркушах, в тому числі оригінал квитанції від 21.11.2016р.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. 4 прим. :

1 - для суду,

2, 3 - позивачу - ОСОБА_1 - АДРЕСА_1; м. Рівне, вул. Фабрична, 12.

4 - відповідачу - м. Хмельницький,.Проспект Миру, буд. 57/3, оф. 5.