КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. Справа№ 910/7992/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Коршун Н.М.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Бойко А.Л., дов. № б/н від 23.06.2016 р;

від третьої особи 1 - не з'явився;

від третьої особи 2 - не з'явився;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.07.2016 року

у справі № 910/7992/16 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Велен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг

Україна»

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального

округу Хижняк Андрій Миколайович.

2. Фрунзенське відділення державної виконавчої служби міста

Харкова Головного територіального відділення юстиції у

Харківській області

про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким,

що не підлягає виконанню.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 року по справі № 910/7992/16 позов задоволено повністю.

Визнано виконавчий напис, вчинений 24.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., зареєстрований у реєстрі за № 1718, яким зобов'язано повернути від Товариства з обмеженою відповідальністю «Велен», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», майно транспортний засіб: марка - Volkswagen, модель - CC, номер шасі WVWZZZ3CZEE509361, рік виробництва - 2013, колір - білий, державний номер АА0785ОН, загальною вартістю 554 007,48 грн., яким було передано в користування на умовах фінансового лізингу за договором про фінансовий лізинг № 00009243 від 13.12.2013 року, за невиплачену в період з 03.12.2014 року по 04.08.2015 року заборгованість, яка станом на 04.08.2015 року складається з 220 001,90 грн. - несплачених лізингових платежів, 15 343,78 грн. - штрафних санкцій за прострочення сплати будь-яких платежів, що загалом становить 235 345,68 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велен» судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 року по справі № 910/7992/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.11.2016 року.

04.11.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Велен» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 року було продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 23.11.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 року було відкладено розгляд справи на 30.11.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 року по справі № 910/7992/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Велен» у поясненнях, наданих у судовому засіданні 23.11.2016 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представники приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка Андрія Миколайовича та Фрунзенського відділення державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального відділення юстиції у Харківській області у судове засідання не з'явилися, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавали, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку судового рішення першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відсутніх сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

13.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - відповідач, лізингодавець, ТОВ «Порше Лізинг Україна») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велен» (далі - позивач, лізингоодержувач, ТОВ «Велен») укладено Договір фінансового лізингу № 00009243 з додатками (Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) (далі - Договір).

За умовами Договору позивач (лізингоодержувач) передав відповідачу (лізингодавцю) у користування (у лізинг) автомобіль VW CC 2.0 TDI, 2013 року виробництва, номер кузова WVWZZZ3CZEE509361, вартістю 45 302,99 доларів США, що складає еквівалент 375 561,79 грн., що підтверджується актом прийому-передачі від 20.12.2013 року, який підписано повноважними представниками сторін за договором та скріплено печатками підприємств.

Пунктами 6.1, 6.5 Договору передбачено, що відповідач зобов`язався сплачувати позивачу щомісяця лізингові платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) до 15 числа кожного місяця починаючи з 15.12.2013 року по 15.11.2018 року.

Планом відшкодування та п. 6.3 Договору встановлено, що лізингові платежі визначаються у доларах США та сплачуються у гривнях за відповідним обмінним курсом станом на дату, коли кожен платіж підлягає здійсненню.

Відповідач у своїх поясненнях зазначає, що починаючи з серпня 2014 року позивач почав порушувати умови Договору щодо оплати щомісячних платежів, сплачуючи їх з порушенням встановлених строків, внаслідок чого у позивача утворилася заборгованість за несплачені лізингові платежів за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 220 001,90 грн.

24.11.2015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хижняком Андрієм Миколайовичем було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 1718, яким зобов'язано повернути від ТОВ «Велен» на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна», майно транспортний засіб: марка - Volkswagen CC, 2013 року виробництва, номер кузова WVWZZZ3CZEE509361, вартістю 554 007,48 грн., який було передано в користування на умовах фінансового лізингу за Договором за невиплачену в період з 03.12.2014 року по 04.08.2015 року заборгованість, яка станом на 04.08.2015 року складає 220 001,90 грн. - несплачених лізингових платежів, 15 343,78 грн. - штрафних санкцій за прострочення сплати будь-яких платежів, що загалом становить 235 345,68 грн.

Позивач вказує, що виконавчий напис вчинений 24.11.2015 року та зареєстрований за № 1718, приватним нотаріусом Хижняком Андрієм Миколайовичем є таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтування позовних вимог зводяться до того, що заборгованість не є безспірною. У матеріалах справи відсутні належні докази отримання позивачем вимоги відповідача, що позбавляє права відповідача на звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису.

Частинами 2, 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право: відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом, вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року № 1172 (у редакції станом на час звернення та вчинення виконавчого напису) передбачено, що для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, а також звернення стягнення на заставлене майно нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Аналогічні положення містяться у п. 3.1. глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, яким передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до вимог законодавства України чинного станом на дату вчинення спірного виконавчого напису та положень Договору, вчиненню виконавчого напису нотаріуса про повернення предмету лізингу у безспірному порядку має передувати відмова лізингодавця від договору лізингу, яка, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Тобто, заборгованість є безспірною у випадку отримання лізиноогдержувачем такого повідомлення у відповідності до Закону України «Про фінансовий лізинг» та Договору.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» стверджує, що у зв'язку з невиконанням умов Договору, ним було направлено позивачу вимогу (повідомлення) про сплату заборгованості за Договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № 00009243 від 04.08.2015 року.

На підтвердження направлення вищезазначеної вимоги відповідачем долучено до матеріалів спрви лист директора компанії ТОВ «Експрес Мото Україна», з якого слідує, що 12.10.2015 року співробітником компанії ТОВ «Експрес Мото Україна» була здійснена спроба доставки відправлення за вказаною в накладній адресою. Проте, здійснити доставку відправлення не вдалося, оскільки за місцезнаходженням позивача знаходиться будинок у нежитловому стані, осіб для вручення не знайдено, за вказаним телефоном ніхто не відповідав.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначений лист не є належним та достатнім доказом відмови від Договору, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 20.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, якщо інше прямо не передбачено контрактом, всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у контракті у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому, факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта» або кур'єрської служби (у випадку повідомлення поштою або кур'єром). Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур'єром або поштою).

Лист ТОВ «Експрес Мото Україна», за яким співробітником компанії ТОВ «Експрес Мото Україна» 12.10.2015 року була здійснена спроба доставки вимоги за вказаною в накладній адресою, не відповідає положенням п. 20.5 Загальних комерційних умов та не є належним доказом направлення та вручення вимоги. Крім того, відповідачем не було надано суду квитанцію про оплату такого відправлення як до суду першої, так і апеляційної інстанції.

За таких обставин, у відповідача відсутні докази отримання позивачем повідомлення, як того вимагають умови Договору та Загальні комерційні умови.

Обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Заборгованість позивача перед відповідачем станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису не була безспірною.

У виконавчому написі від 24.11.2015 року нотаріусом зазначено про невиплачену позивачем у період з 03.12.2014 року по 04.08.2015 року заборгованості, яка станом на 04.08.2015 року становила 235 345,68 грн., зокрема: несплачені лізингові платежі у сумі -220 001,90 грн., штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів та 15 343,78 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 14.06.2016 року у справі № 913/173/16, за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «ВЕЛЕН» про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів, яке не оскаржувалося та набрало законної сили, встановлено, що за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за Договором по лізинговим платежам склала 109 054,92 грн., пеня - 5 391,57 грн., втрати від інфляції - 27 183,11 грн., 3% річних - 2 872,96 грн., штраф - 326,73 грн.

Тобто, за рішенням Господарського суду Луганської області заборгованість по лізинговим платежам за Договором за період серпень 2014 року - серпень 2015 року склала 109 054,92 грн., а за даними спірного виконавчого напису сума заборгованості по лізинговим платежам станом на 04.08.2015 року склала 220 001,90 грн.

За таких обставин, відповідач всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, яким затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими передбачено обов'язковість подання документів підтверджуючих безспірність заборгованості не надав нотаріусу відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Крім цього, як встановлено вище, вимога відповідача про сплату заборгованості за Договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору, датована 04.08.2015 року за вих. № 00009243 не відповідає умовам Договору та нормам Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження направлення та вручення даної вимоги.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання виконавчого напису, вчиненого 24.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., зареєстрований у реєстрі за № 1718, таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням приписів щодо безспірності вимог, а також без дотримання вимог частинами 2, 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг».

При цьому, судова колегія звертає увагу, що без відмови від Договору та без належного повідомлення позивача, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 20.5 Загальних комерційних умов, вимога позивача не є безспірною.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 року по справі № 910/7992/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 року по справі № 910/7992/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/7992/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Н.М. Коршун

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 05.12.2016 року.