ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.12.2016 Справа № 904/8534/16
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення

за участі Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача - ОСОБА_3

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_4, дов. № 1879 від 14.09.16р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Третьої особи - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 85 294,40 грн. - боргу за договором оренди нежитлового приміщення, який складається з: 31 834,98 грн. - боргу з орендної плати, 33 032,00 грн. - компенсації витрат за спожиті комунальні послуги, 10 729,37 грн. - пені за несвоєчасну оплату орендної плати, 1 659,38 грн. - збитків від інфляції, 776,39 грн. - 3 % річних, 7 262,28 грн. - штрафу за порушення строків повернення орендованого майна.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що Позивач не має права стягнення коштів (є неналежним Позивачем у справі), оскільки вимоги про оплату за приміщення заявлені не власником приміщення, а іншою особою - Позивачем, та ґрунтуються на недійсному договорі позички будівлі від 01.12.14р., укладеного ОСОБА_3 з ОСОБА_1 строком на 3 роки, нотаріально не посвідченим, що суперечить ст. 793 ЦК України.

Ухвалою суду від 01.12.16р. до справи у якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача залучено ОСОБА_3

09.12.16р. від Третьої особи надійшла заява, в якій він зазначає, що 01.12.14р. ним та ФОП ОСОБА_1 укладено договір позички, за яким він передав, а ФОП ОСОБА_1 прийняв в безоплатне користування нежитлові приміщення. Приміщення ОСОБА_3 передано в безоплатне користування на строк до 30.11.17р. На підтвердження передачі приміщення та виконання умов договору позички, складено відповідний акт прийому-передачі приміщення від 01.12.14р. ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15.12.14р. звернулися до ОСОБА_3 з проханням надати дозвіл на оренду приміщення, з чим ОСОБА_3 погодився та надав письмовий дозвіл. На день розгляду справи Договір позички укладений ОСОБА_3 та Позивачем є чинним та в судовому порядку недійсним не визнаний. Договір позички укладений на один день менше ніж три роки, тому не підлягає нотаріальному посвідченню. Також, ОСОБА_3 зазначає, що між ним та Відповідачем відсутні будь-які чинні договори або угоди, а спірне приміщення передане ним у безоплатне користування Позивачеві, отже особою до якої ОСОБА_3 може пред'явити будь-які вимоги щодо користування приміщенням є ФОП ОСОБА_1 З урахуванням наведеного, ОСОБА_3 вважає, що вимоги Позивача до Відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, у своїй заяві ОСОБА_3 просить розглядати справу без його участі.

У судовому засіданні 13.12.16р. представник Позивача пояснив, що з усної інформації ОСОБА_1 йому стало відомо, що ФОП ОСОБА_2 15.11.2016р. сплатила 5 500 грн. орендної плати та 06.12.2016р. - 6 420 грн. за надання комунальних послуг за листопад 2016р.

Відповідач та Третя особа у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належно.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.14р. Позивачем та Третьою особою укладено Договір позички нерухомого майна (далі Договір позички), за п.1.1. якого Позичкодавець (Третя особа) передає, а Користувач (Позивач) приймає в безоплатне користування нежитлові приміщення аптека №357, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда" буд. №18 приміщення 1а (далі приміщення).

Останнім днем строку користування приміщенням вважається 30.11.17р. (п.2.2. Договору позички).

Відповідно до п.4.4.1. Договору позички з письмового дозволу Позичкодавця Користувач має право передавати приміщення в користування третім особам.

15.12.14р. Третьою особою надано письмовий дозвіл Позивачеві здати в оренду приміщення з №3 по №9, та з №32 по №34, та території загального користування, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Газети "Правда", буд №18.

30.04.15р. Позивачем з Відповідачем укладено договір №300415 оренди нежитлового приміщення (далі Договір оренди), за п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення №3 площею 41,5 м2 , №4 площею 12,5 м2 , №5 площею 5,9 м2, №6 площею 5,5 м2 , №7 площею 11,1 м2, №8 площею 11,9 м2, №9 площею 10.8 м2, №32 площею 20,1 м2, №33 площею 1,8 м2, №34 площею 1,9 м2, а також території загального користування 6 м2 - всього загальною площею 129 м2, під дитячий центр, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди, 18.

Орендоване приміщення передається з моменту укладання Договору, за актом приймання-передачі (п.2.1. Договору оренди).

16.05.15р. Позивачем з Відповідачем складено акт приймання-передачі приміщення.

Відповідно до п.4.1. Договору оренди розмір орендної плати встановлено у сумі 5 000,00 грн. за один місяць.

Пунктом 4.2. Договору оренди встановлено, що орендна плата підлягає оплаті щомісяця до 25 числа поточного місяця передоплатою за наступний місяць.

Відповідно до п.4.5. Договору оренди Відповідач зобов'язаний негайно проводити компенсацію витрат Позивача за фактично спожиті комунальні послуги та експлуатацію, виходячи з фактичної площі приміщення, що орендується або приладів обліку.

У випадку несвоєчасного виконання Орендарем п.4.2. Договору оренди Орендатор сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої орендної плати за кожен день прострочки оплати (п.8.4. Договору оренди).

01.09.15р. Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду до Договору оренди, за п.3.1. якої сторони визначили строк оренди приміщення з 01.09.15р. по 29.02.16р.

У п.4.1. Додаткової угоди сторони погодили розмір орендної плати з 01.09.15р. по 31.10.15р. - 6 000,00 грн. в місяць, з 01.11.15р. по 29.02.16р. - 5 500,00 грн. в місяць.

Як стверджує Позивач, станом на 29.02.16р., Відповідач не звертався до Позивача з приводу припинення Договору оренди. Також станом на 29.02.16р. та на момент звернення Позивачем з позовом, Відповідач не повернув Позивачеві приміщення, що орендується. Протягом березня 2016р. від Позивача, як Орендодавця, заперечень проти поновлення строків договору оренди та користування Відповідачем приміщеннями не заявлялося, як і не заявлялося про це Відповідачем, як Орендарем. Таким чином, відповідно до ст. 764 ЦК України, Договір оренди є чинним та поновленим на той же строк.

За даними Позивача, Відповідач договірні зобов'язання щодо орендної плати та компенсації витрат за комунальні послуги не виконував, у зв'язку з чим, станом на 14.09.16р. борг Відповідача перед Позивачем становить 85 294,40 грн., який складається з: 31 834,98 грн. - боргу з орендної плати станом на 25.08.16р., 33 032,00 грн. - компенсації витрат за спожиті комунальні послуги, 10 729,37 грн. - пені за несвоєчасне внесення орендної плати станом на 25.08.16р., 1 659,38 грн. - інфляційне збільшення суми заборгованості з орендної плати, 776,39 грн. - 3% річних станом на 25.08.16р. 7 262,28 грн. - штрафу за порушення строків повернення орендованого майна, нарахованого за період з 25.08.16р. по 14.09.16р. включно.

16.06.16р. Позивач направив Відповідачеві претензію від 25.05.16р. про усунення порушень умов договору оренди. За даними Позивача Відповідач претензію не задовольнив.

19.08.16р. Позивач направив Відповідачеві повідомлення про розірвання Договору оренди, та повернення орендованого приміщення.

За даними Позивача, станом на 13.09.16р., орендоване приміщення Відповідач не повернув, борг за Договором оренди не сплатив.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (ч.3 ст.285 ГК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст. 286 ГК України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи сторін, проаналізувавши обставини справи, суд не приймає заперечень Відповідача.

Так, відповідно до п. 2.1. Договору позички останнім днем строку користування приміщенням вважається 30.11.17р., тобто на один день менше ніж три роки, а тому Договір позички не підлягає нотаріальному посвідченню.

Після спливу строку дії Договору оренди, орендар продовжив користування об'єктом оренди, а орендодавець не заперечував проти цього, прийнявши оплату за Договором оренди за листопад 2016р., тому, в силу ст. 764 ЦК України, строк дії Договору оренди був продовжений на той же строк.

За таких обставин, суд важчає обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи розрахунки Позивача у частині стягнення 31 834,98 грн. - боргу, 1 659,38 грн. - індексу інфляції.

Матеріалами справи (актами) борг з компенсації витрат за спожиті комунальні послуги підтверджено на суму 14 819,00 грн.

За перерахунком суду 3 % річних з простроченого боргу становить - 709,10 грн., пеня - 9 799,06 грн.

Вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають, оскільки Відповідачем проводилися оплати, прийняті Позивачем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають: 31 834,98 грн. - боргу, 14 819,00 грн. - компенсації витрат за спожиті комунальні послуги, 1 659,38 грн. - індексу інфляції, 709,10- 3 % річних, 9 799,06- пені, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме майно Відповідача, а саме автомобіль "HYNDAI" ІХ35 д/з НОМЕР_3 та накладення арешту в межах суми позовних вимог на рухоме та нерухоме майно Відповідача, що знаходиться за адресою: 49006, АДРЕСА_1; АДРЕСА_4, АДРЕСА_2.

Заява Позивача мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, заява про забезпечення позову має бути обґрунтованою, з поданням належних і допустимих доказів на підтвердження можливості виникнення ускладнень у виконанні судового рішення.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, Позивачем не надано відповідних доводів в обґрунтування своєї заяви.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що наведене клопотання Позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, 49006, АДРЕСА_3 (код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_5 (код НОМЕР_2) 31 834,98 грн. - боргу, 14 819,00 грн. - компенсації витрат за спожиті комунальні послуги, 1 659,38 грн. - індексу інфляції, 709,10 грн. - 3 % річних, 9 799,06 грн. - пені, 950,31 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено ______________