ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

16.12.16р. Справа № 904/10116/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м. Дніпро)

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" (м. Дніпро)

про розірвання кредитного договору № 003-2015 від 25.12.2015

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність № 2984 від 25.11.2016)

від відповідача: Мала Л.М. - представник (довіреність № 14 від 12.07.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" (далі - відповідач), в якій просить суд розірвати кредитний договір № 003-2015 від 25.12.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Відповідно до платіжного доручення № 181 від 22.09.2016 позичальником в рахунок погашення кредиту відповідно до кредитного договору № 003-2015 від 25.12.2015 перераховано 262 000 грн. 00 коп. та згідно із довідкою № 4/858 від 23.09.2016 станом на 23.09.2016 у позивача відсутня заборгованість за кредитом та процентами перед відповідачем.

Так, позивач звернувся до відповідача із листом № 56 від 03.10.2016, в якому повідомив про намір розірвати кредитний договір та необхідність здійснити всі дії, пов'язані з розірванням кредитних зобов'язань, припиненням забезпеченням та зняттям заборони відчуження об'єктів, що служили забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з тим, що відповідач відмовлявся від підписання договору про розірвання кредитного договору та не здійснював дій, спрямованих на зняття заборони відчуження об'єктів, що служать забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач не мав можливості вільно розпоряджатися, зокрема, будівлею магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, переданого в іпотеку відповідачу згідно з іпотечним договором № 003-2015-1-1 від 25.12.2015. Вказане і є причиною спору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 28.11.2016.

Від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву (вх.суду 72496/16 від 24.11.2016), в яких він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, оскільки права позивача з боку банку не є порушеними, а позовні вимоги є безпідставними.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 72657/16 від 25.11.2016), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з тим, що його представник в цей час приймає участь в іншому судовому засіданні.

У судове засідання 28.11.2016 з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 28.11.2016 не з'явився, при цьому судом було враховано наявність клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 28.11.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 13.12.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотання відповідача.

У судове засідання 13.12.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 13.12.2016 представник позивача виклав зміст позовних вимог, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.12.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позовну заяву.

В той же час, представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 13.12.2016 було повідомлено суд про можливе мирне врегулювання спору.

У зв'язку із викладеним у судовому засіданні 13.12.2016 у відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 16.12.2016 з метою надання часу сторонам для мирного врегулювання спору.

У судове засідання 16.12.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 16.12.2016 представником відповідача було повідомлено про відсутність предмету спору у даній справі, у зв'язку з чим представник відповідача просив суд припинити провадження на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи було долучено договір від 16.12.2016 про розірвання кредитного договору № 003-2015 від 25.12.2015.

Представник позивача у судовому засіданні 16.12.2016 підтвердив наявність підстав для припинення провадження справі. У зв'язку з чим подав заяву (вх.суду 77692/16 від 16.12.2016), в якій просив суд повернути з державного бюджету судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп., сплачений під час звернення із позовом до суду.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, заслухавши представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 25.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Земельний капітал" (далі - кредитор, відповідач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - позичальник, позивач) було укладено кредитний договір № 003-2015 (далі - договір, а.с.12-160, відповідно до умов якого банк при наявності кредитних ресурсів надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відзивної кредитної лінії з лімітом 1 800 000 грн. 00 коп. строком погашення 23.12.2016 і графіком зменшення ліміту за кредитною лінією:

- з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року - 1 800 000 грн. 00 коп.;

- з 25 березня 2016 року по 24 квітня 2016 року - 1 650 000 грн. 00 коп.;

- з 25 квітня 2016 року по 24 травня 2016 року - 1 500 000 грн. 00 коп.;

- з 25 травня 2016 року по 24 червня 2016 року - 1 350 000 грн. 00 коп.;

- з 25 червня 2016 року по 24 липня 2016 року - 1 200 000 грн. 00 коп.;

- з 25 липня 2016 року по 24 серпня 2016 року - 1 050 000 грн. 00 коп.;

- з 25 серпня 2016 року по 24 вересня 2016 року - 900 000 грн. 00 коп.;

- з 25 вересня 2016 року по 24 жовтня 2016 року - 675 000 грн. 00 коп.;

- з 25 жовтня 2016 року по 24 листопада 2016 року - 450 000 грн. 00 коп.;

- з 25 листопада 2016 року по 23 грудня 2016 року - 225 000 грн. 00 коп. (пункт 1.1. договору).

При цьому, у пунктах 5.26. та 5.28. договору сторони визначили, що позичальник має право достроково погасити кредит та сплатити проценти за його користування. Відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора за 3 календарних днів до зупинення подальшого кредитування.

В пункті 8.1. договору сторони визначили, що строк дії договору з дня видачі кредиту і до повного погашення кредиту, процентів за користування кредитом та штрафних санкцій.

Відповідно до платіжного доручення № 181 від 22.09.2016 позичальником в рахунок погашення кредиту перераховано 262 000 грн. 00 коп. та згідно із довідкою № 4/858 від 23.09.2016 станом на 23.09.2016 у позивача була відсутня заборгованість за кредитом та процентами перед відповідачем.

Отже, позивач звернувся до відповідача із листом № 56 від 03.10.2016, в якому повідомив про намір розірвати кредитний договір та необхідність здійснити всі дії, пов'язані з розірванням кредитних зобов'язань, припиненням забезпеченням та зняттям заборони відчуження об'єктів, що служили забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з тим, що відповідач відмовлявся від підписання договору про розірвання кредитного договору та не здійснював дій, спрямованих на зняття заборони відчуження об'єктів, що служать забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач не мав можливості вільно розпоряджатися, зокрема, будівлею магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, переданого в іпотеку відповідачу згідно з іпотечним договором № 003-2015-1-1 від 25.12.2015. Вказане і є причиною спору.

В той же час, в подальшому, від відповідача надійшли пояснення, в яких він повідомив про відсутність предмету спору у даній справі, на підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи було долучено договір від 16.12.2016 про розірвання кредитного договору № 003-2015 від 25.12.2015 підписаний позивачем та відповідачем.

Представник позивача у судовому засіданні 16.12.2016 підтвердив наявність підстав для припинення провадження справі. У зв'язку з чим подав заяву, в якій просив суд повернути з державного бюджету судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп., сплачений під час звернення із позовом до суду.

Суд вважає за необхідне припинити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмету спору, з огляду на такі обставини.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, предметом спору у даній справі було розірвання кредитного договору № 003-2015 від 25.12.2015. При цьому, з долучених відповідачем доказів вбачається, що вказаний договір було розірвано сторонами, шляхом укладення договору від 16.12.2016 про розірвання кредитного договору № 003-2015 від 25.12.2015.

Суд звертає увагу, що частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1 378 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.); за подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.).

Відповідно до платіжного доручення № 1934 від 07.11.2016 позивачем було сплачено 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, а також надходження клопотання позивача щодо повернення йому судового збору, суд вважає за доцільне в порядку визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" повернути позивачу суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп., оскільки провадження у справі припиняється з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

Керуючись пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 904/10116/16 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" про розірвання кредитного договору № 003-2015 від 25.12.2015 - припинити.

Повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., перерахований згідно з платіжним дорученням № 1934 від 07.11.2016, оригінал якого повернути Фізичнійособі - підприємцю ОСОБА_1.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя Ю.В. Фещенко