ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. Справа №917/1425/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Сіверін В.І.,

при секретарі судового засідання Довбиш А.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 04.04.2016р.,

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 26.06.2016р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу відповідача (вх.№2698П/1-41 від 07.10.2016р.), на рішення господарського суду Полтавської області від 20.09.2016р. у справі №917/1425/16,

за позовом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А.", Італія, м. Рим, в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А.", м. Рівне,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське ШБУ №9", м. Лубни, Лубенський р-н, Полтавська обл.,

про стягнення 2141090,81 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.09.2016р. (суддя Киричук О.А.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське ШБУ-9" на користь Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3п.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3п.А." кошти в сумі 2141090,81 грн., 32116,67 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 20.09.2016р. у справі №917/1425/16 скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт зазначає, що підставою для скасування рішення є порушення судом норм процесуального права, що полягає в неправомірній відмові в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Апелянт вважає, що винесення судом рішення в першому судовому засіданні є порушенням норм статті 77 Господарського процесуального кодексу України та фактичною перешкодою відповідачу висловити свою правову позицію у спорі. Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не досліджено факту зарахування невиконаних зобовязань зі сторони ТОВ "ШБУ-9" за договором №KHR/S/01-09/18/14 від 01.09.2014р. в рахунок погашення заборгованості позивача перед відповідачем за договором №KHR/S/14-07/1/15 від 05.08.2015р. Відповідно до викладеного, заборгованості відповідача перед позивачем немає.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.10.2016р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та її розгляд призначено на 07.11.2016р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№10858 від 26.10.2016р.) вважає, що рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції по справі, позивач зазначає, що неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його справи, не є підставою для скасування судового рішення, прийнятого за відсутності представника сторони спору, крім того, відповідач жодним чином не був обмежений чи позбавлений можливості надати суду першої інстанції свій відзив та документи на підтвердження своєї позиції у справі. Посилання апелянта на договір №KHR/S/14-07/1/15 від 05.08.2015р. позивач вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не додано до скарги ні копії вказаного договору, ні акту звірки взаєморозрахунків, ні будь-яких документів на підтвердження поставки товару в рамках та на умовах договору, на які посилається апелянт. Також, позивач вважає, що у даній справі такі обставини, як наявність у відповідача перед позивачем боргу в сумі 2231090,81 грн., обовязок повернення таких коштів відповідачем позивачу та правова підстава їх стягнення не потребують повторного доказування, оскільки вони вже були встановлені судом у справі №917/863/16.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2016р. задоволено клопотання позивача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено господарському суду Рівненської області забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1425/16, розгляд якої відбудеться 07.11.2016р. о 10:30 год. в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.11.2016р. задоволено клопотання відповідача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено Київському апеляційному господарському забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1425/16, розгляд якої відбудеться 07.11.2016р. о 10:30 год. в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2016р., у звязку із неможливістю проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, колегія суддів, з метою повного, всебічного, обєктивного встановлення фактичних обставин справи та дотримання принципів судочинства відклала розгляд справи на 07.12.2016р. Також, вказаною ухвалою сторонам у справі не пізніше ніж за три дні до дати судового засідання ухвалено надати суду інформацію та відповідне судове рішення щодо розгляду Вищим господарським судом справи №917/863/16.

На виконання вимог ухвали суду від 07.11.2016р. позивачем надано суду копію постанови Вищого господарського суду України від 01.11.2016р. у справі №917/863/16, яка долучена до матеріалів справи (вх.№11503 від 15.11.2016р., вх.№11628 від 18.11.2016р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2016р. задоволено клопотання позивача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено господарському суду Рівненської області забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1425/16, розгляд якої відбудеться 07.12.2016р. о 12:00 год. в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

Від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№11861 від 25.11.2016р.), у звязку із неможливістю єдиного уповноваженого представника взяти участь в судовому засіданні.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.11.2016р. задоволено клопотання відповідача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено господарському суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1425/16, розгляд якої відбудеться 07.12.2016р. о 12:00 год. в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.12.2016р., у звязку з відрядженням судді Тихого П.В. сформовано склад колегії суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Сіверін В.І.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 07.12.2016р. представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі. Раніше подане клопотання про відкладення розгляду справи не підтримав. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. в особі представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенське ШБУ № 9" (підрядник) 01.09.2014р. було укладено договір № KHR/S/01-09/18/14 на виконання робіт.

Відповідно до пункту 1.1 договору, замовник доручає, а підрядник зобов'язується власними та/або залученими силами виконати і здати замовникові, відповідно до договірної ціни, передбаченої цим договором, роботи по укладанні верхнього крупнозернистого щільного шару асфальтобетону, товщиною 8см, на км 228км а/д МОЗ Київ - Харків - Довжанський (Бочки - Новий Байрак - Петрівка, довжиною близько 15км), а замовник зобов'язується оплатити виконані належним чином роботи.

Згідно підпункту 2.1.1 пункту 2.1 договору, підрядник бере на себе зобов'язання виконати усі роботи, що визначені в договорі та додатках до нього, у повному обсязі та у встановлені замовником строки, і передати замовнику виконані роботи за актом виконаних робіт (надання послуг).

В пункті 2.3.2 договору зазначено, що замовник бере на себе зобов'язання забезпечити прийняття від підрядника виконаних робіт, у випадку їх належного виконання, згідно до умов даного договору і провести з ним розрахунки за фактично виконані роботи, у порядку, встановленому цим договором.

Загальний обсяг робіт по укладанні верхнього крупнозернистого щільного шару асфальтобетону, за цим договором, складає 105000 м2, загальна вартість робіт за цим договором складає - 17325032,38 грн. (пункти 3.3, 3.4 договору).

Як передбачено пунктом 3.5 договору, підрядник зобов'язується виконати усі роботи, передбачені цим договором, у строк, не пізніше 30.10.2014р.

З метою своєчасного виконання відповідачем робіт, в рамках договору №KHR/S/01-09/18/14 від 01.09.2014р. позивачем було перераховано кошти на рахунок ТОВ "Лубенське ШБУ-9" на загальну суму 12761084,57 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи: №6325 від 11.09.2014р. на суму 9000000,00 грн.; №7227 від 03.10.2014р. на суму 1000000,00 грн.; №9296 від 12.12.2014р. на суму 650000,00 грн.; №9529 від 18.12.2014р. на суму 397000,00 грн.; №9660 від 24.12.2014р. на суму 557042,29 грн.; №9690 від 26.12.2014р. на суму 557042,28 грн.; №708 від 06.02.2015р. на суму 400000,00 грн.; №1627 від 13.03.2015р. на суму 200000,00 грн.

Також позивачем було надано відповідачу матеріали, необхідні для виконання робіт, передбачених договором, на загальну суму 7378604,29 грн., а саме щебінь фр. 10*20 на суму 202967,72 грн., що підтверджується видатковою накладною №оРН-000191 від 31.10.2014р.; щебінь фр. 5*20, щебінь фр. 20*40 та щебінь гранітний фр. 0*5 на загальну суму 282998,30 грн., що підтверджується видатковою накладною №оРН-000272 від 31.10.2014р.; щебінь гранітний фр. 0*5 та щебінь фр. 0*40 на загальну суму 2913820,62 грн., що підтверджується видатковою накладною № оРН-000273 від 31.12.2014р.; щебінь фр. 0*40 на суму 247035,84 грн., що підтверджується видатковою накладною №оРН-000274 від 31.12.2014р.; щебінь фр. 5*20 та щебінь фр. 20*40 на загальну суму 2 272 393,73 грн., що підтверджується видатковою накладною №оРН-000009 від 29.01.2015р.; щебінь фр. 5*20 та щебінь фр. 20*40 на загальну суму 627388,08 грн., що підтверджується видатковою накладною №оРН-000013 від 30.01.2015р; бітум нафтовий дорожній 70/100 на загальну суму 832000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №оРН-000193 від 14.08.2015р. (копії видаткових накладних надані в матеріали справи).

Відповідно до накладної від 29.01.2015р. №ВН 0000001, відповідачем частково було повернуто наданий позивачем матеріал, а саме щебінь 0*40 в кількості 10720,500, всього на суму 1947314,51 грн.

Додатковою угодою №3 від 27.10.2014р. сторони, зокрема, домовилися доповнити договір пунктом п.3.11. наступного змісту: "Загальна приблизна вартість усіх робіт, передбачених п.1.1 цього договору, складає 7572738,00 грн.", пунктом п.3.12. наступного змісту: "Остаточна загальна вартість робіт, а також остаточний загальний їх обсяг, за цим договором, зазначаються в Актах виконаних робіт (надання послуг), затверджених обома сторонами" та пунктом 2.4.2. наступного змісту: "Замовник має право надавати підряднику, за час дії договору, матеріали, необхідні для виконання робіт, передбачених умовами договору та надавати різного роду послуги, пов"язані з виконанням умов даного договору". П.17 додаткової угоди №3 передбачає, що з моменту затвердження сторонами даної додаткової угоди додаткові угоди №1 та №2 втрачають свою юридичну силу."

Відповідачем в рамках договору №KHR/S/01-09/18/14 від 01.09.2014р. було виконано роботи на загальну суму 7569064,61 грн., а саме: влаштування вирівнюючого шару із крупнозернистої асфальтобетонної суміші типу А середньою товщиною 4 см. на суму 171639,71 грн. (копію акту здачі-приймання виконаних робіт від 25.08.2015р. надано в матеріали справи); влаштування шару щебенево-піщаної суміші фр. 0-40 мм, середньою товщиною 4 см. на суму 411129,26 грн. (копію акту здачі-приймання виконаних робіт від 25.08.2015р. надано в матеріали справи); укладення верхнього крупнозернистого щільного шару асфальтобетону на суму 6986295,64 грн. (копію акту здачі-приймання виконаних робіт від 14.12.2015р. надано в матеріали справи).

Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання відповідача в частині виконання обсягів робіт за договором підряду були виконані, однак, за відповідачем залишилися не виконані зобовязання щодо повернення коштів, отриманих від позивача в сумі понад узгоджену сторонами суму договору.

З метою зменшення заборгованості відповідача перед представництвом, позивачем було зараховано (прийнято) матеріал та роботи виконані відповідачем в рамках інших договорів, укладених сторонами, а саме: роботи, виконані відповідачем за договором №KHR/ЕS/21-07/1/14 від 21.07.2014р. на суму 2356331,32 грн. (копії договору та акту здачі-приймання виконаних робіт додані позивачем до клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів); роботи, виконані відповідачем за договором №KHR/ЕS/21-08/2/14 від 05.08.2014р. на суму 53170,66 грн. (копії договору та акту здачі-приймання виконаних робіт додані позивачем до клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів); роботи, виконані відповідачем за договором №KHR/ЕS/05-08/2/14 від 10.09.2014р. на суму 8829500,29 грн. (копії договору та платіжного сертифікату на виконані роботи додані позивачем до клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів); поставлені відповідачем матеріали за договором №KHR/S/28-10/3/15 від 28.10.2015р. на суму 153216,66 грн. (копія договору та видаткової накладної додані до позовної заяви).

Вказані зарахування були проведені шляхом заліку зустрічних грошових вимог, зокрема: 08.07.2015р. сторонами було узгоджено зарахування грошових зобовязань на суму 882500,29грн., що угодою про припинення зобовязань зарахуванням від 08.07.2015р.; 31.12.2015р. сторонами додатково було узгоджено зарахування за взаємозаліком: 1) заборгованості ТОВ "Лубенське ШБУ-9" перед представництво в сумі 6021787,80грн., 2) заборгованості представництва перед ТОВ "Лубенське ШБУ-9" в сумі 3637480,33грн.; 31.12.2015р. сторонами було укладено Угоду про припинення зобовязань зарахуванням , згідно з якою за наслідками проведеного зарахування заборгованість ТОВ "Лубенське ШБУ-9" перед представництвом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." за договором № KHR/S/01-09/18/14 від 01.09.2014р. станом на 31.12.2015р. становить 2384307,47 грн.

При заліках сторони врахували суму 3000000,00 грн. оплати, що була здійснена позивачем за договором N26/06-14 від 26.06.2014р. платіжними дорученнями №4658 від 18.07.2014р., N4734 від 21.07.2014р., N5449 від 12.08.2014р., N5754 від 21.08.2014р.

Загальна заборгованість ТОВ "Лубенське ШБУ-9" перед представництвом, яка підтверджується також підписаним представниками сторін Актом звірки взаємних розрахунків становить 2231090,81 грн.

Аналогічні обставини встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 05.07.2016р. у справі №917/863/16 за позовом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А.", Італія, м. Рим, в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А.", м. Рівне до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське ШБУ №9", м. Лубни про стягнення 90000,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.08.2016р. вищевказане рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2016р. рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016р. у справі №917/863/16 залишено без змін.

Згідно з частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заперечення представника відповідача викладені ним в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки обставин, вже встановлених господарським судом в рішенні господарського суду Полтавської області від 05.07.2016р., яке набрало законної сили, що є недопустимим, враховуючи норми статті 35 Господарського процесуального кодексу України та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999р. у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" зазначено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, колегія суддів зазначає, що з огляду на викладені та встановлені обставини у справі №917/863/16 загальна заборгованість ТОВ "Лубенське ШБУ-9" перед представництвом становить 2231090,81 грн.

Обгрунтовуючи розмір заявленої до стягнення суми у даній справі, позивач зазначає, що до стягнення подається позов на суму 2141090,81 грн., виходячи з наступного розрахунку: 2231090,81 грн. (загальний розмір заборгованості) - 90000,00 грн. (заборгованість, про стягнення якої прийняте рішення по справі №917/863/16) = 2141 090,81 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі мотивував своє рішення тим, що оскільки заборгованість ТОВ "Лубенське ШБУ-9" перед представництвом становить 2231090,81 грн., про стягнення 90000,00 грн. заборгованості прийняте рішення по справі №917/863/16, вимоги позивача про стягнення 2141090,81 грн., які отримані відповідачем поза договірними підставами, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість робіт, які підлягали і були виконані, обґрунтовані, відповідачем не спростовані і є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 177 Цивільного кодексу України гроші віднесено до об'єктів цивільних прав.

Зокрема, частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом частини 2 статті 1213 Цивільного кодексу України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість.

Отже, за наведених позивачем обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про набуття відповідачем як однієї із сторін зобовязання грошових коштів, за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобовязання, а поза підставами, передбаченими договором виконання робіт, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість робіт, послуг та матеріалів, які підлягали виконанню, поставці і були виконані, поставлені, без достатніх правових підстав, що в силу статті 1212 Цивільного кодексу України зумовлює виникнення у відповідача обов'язку повернути ці кошти.

Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 14.10.2014 року по справі № 3-138гс14.

Крім того, як вже було зазначено вище вказані обставини встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 05.07.2016р. по справі №917/863/16.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на договір №KHR/S/14-07/1/15 від 05.08.2015р. є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи, оскільки відповідачем не додано до скарги ні копії вказаного договору, ні акту звірки взаєморозрахунків, ні будь-яких документів на підтвердження поставки товару в рамках та на умовах договору, на які посилається апелянт.

Отже, дослідивши всі належні докази, які мають відношення до даного спору, з урахуванням приписів ст.ст. 4-3, 32, 33, 35, 43 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом законно та обґрунтовано прийнято рішення про повне задоволення позовних вимог.

Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача та розгляд справи за його відсутністю з огляду на нижченаведене.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції у відповідності до приписів частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, створено учасникам процесу необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідач мав змогу надати суду всі необхідні на його думку документи, однак відповідним правом не скористався. При цьому, колегія суддів підкреслює, що у відповідності до статті 59 Господарського процесуального кодексу України надання відзиву є правом, а не обов'язком сторони, а отже реалізується ним добровільно. При цьому, відповідач і в суді апеляційної інстанції не навів своїх доводів щодо предмету спору, як і не надав будь-яких документів, в обґрунтування своєї позиції по справі.

Також, колегія суддів зазначає, що зайнятість представника, який виступає від імені товариства не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки саме юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенське ШБУ №9", є учасником провадження у справі, а не конкретний представник товариства.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, твердження відповідача є безпідставними, оскільки жодних порушень судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Полтавської області від 20.09.2016р. у справі №917/1425/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню відповідачу.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 20.09.2016р. у справі №917/1425/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.І. Сіверін