ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р.Справа № 922/3376/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області (м. Ізюм) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківської області (м. Харків)
до 1-го відповідача: Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області (с. Тополі, Харківська обл.), 2-го відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с. Піски, Харківська обл.)
про витребування та повернення земельної ділянки
за участю представників:

прокурор - Перегонцева Н.С., службове посвідчення №044395 від 04.10.2016 року;

позивача - Бабанських-Коц Л.А., довіреність № 32-20-14-19694/0/19-15 від 23.12.2015 року;

1-го відповідача - Клепенко В.В., довіреність № 526 від 15.11.2016 року;

2-го відповідача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 10.11.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до: 1. Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області та 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить суд витребувати у ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку державної форми власності площею 20,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташовану на території Пісковської сільської ради Дворічанського району Харківської області (за межами населеного пункту) загальною вартістю 538468,15 грн. та повернути її Топільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області шляхом підписання акту прийому-передачі. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області по справі № 922/3376/16 від 07.11.2016 року задоволено клопотання 1-го відповідача про відкладення розгляду справи та розгляд справи відкладено на 21.11.2016 року об 11:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

16.11.2016 р. через канцелярію суду, до матеріалів справи від 2-го відповідача надійшла заява (вх.№39058) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

17.11.2016 р. через канцелярію суду, до матеріалів справи від 1-го відповідача надійшла заява (вх.№39240) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

21.11.2016 р. через канцелярію суду, до матеріалів справи від 1-го відповідача надійшов супровідний лист (вх.№ 39494) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Прокурор в судове засідання 21.11.2016 р. з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач в судове засідання 21.11.2016 р. з'явився, заявлені позовні вимоги прокурора не підтримав, зазначив про відсутність порушень з боку відповідачів.

Перший відповідач в судове засідання 21.11.2016 р. з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

Другий відповідач в судове засідання 21.11.2016 р. з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

21.11.2016 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 28.11.2016 р. до 12:10год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

25.11.2016 р. через канцелярію суду, до матеріалів справи від 1-го відповідача надійшла заява (вх.№40364) про долучення доказів до матеріалів справи. Надані документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

28.11.2016 р. через канцелярію суду, до матеріалів справи від прокурора надійшов супровідний лист (вх.№40562) з копіями примірників постанови ВГСУ у справі №908/2982/15 від 10.03.2016 року. Надані документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

28.11.2016 р. через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшли пояснення (вх. № 40564), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

28.11.2016 р., після перерви розгляд справи було продовжено.

Прокурор в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги прокурора не підтримав, зазначив про відсутність порушень з боку відповідачів.

Перший відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

Другий відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

28.11.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву до 05.12.2016 року до 12:30год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

05.12.2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від 1-го відповідача надійшла заява (вх. № 41416) про долучення доказів до матеріалів справи. Надані документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

05.12.2016 року, після перерви розгляд справи було продовжено.

Прокурор в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги прокурора не підтримав, зазначив про відсутність порушень з боку відповідачів.

Перший відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

Другий відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

За висновками суду, в матеріалах справи №922/3376/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, судом встановлено наступне.

Розпорядженням Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області №333 від 09.08.2010 року Топільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області передано в постійне користування земельну ділянку площею 20,0000 га на території Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області за межами населеного пункту, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №309533, за яким цільовим призначенням (використанням) вказаної земельної ділянки визначено ведення дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства.

Відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №10-20.17-0.5-1856/2-16 від 10.08.2016 року вартість 1 га ріллі на території Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області станом на 01.01.1995 р. становить 3 196,88 грн. (станом на 01.01.2016 з урахуванням індексації - 26923,41 грн.).

Таким чином, загальна вартість вказаної земельної ділянки загальною площею 20,0000 га станом на 01.01.2016 р. складає 538468,15 грн.

10.03.2015 року між першим відповідачем - Топільською ЗОШІ та другим відповідачем - ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір про співпрацю (далі-Договір) (т.с. І а.с. 24), відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди здійснювати співпрацю у сфері сільськогосподарського виробництва протягом терміну дії цього Договору на земельній ділянці площею 20,00 га. в рамках співпраці сторони для дослідних цілей та навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства здійснюють вирощування сільськогосподарських культур не заборонених законодавством з урахуванням сівозмін, не допускаючи погіршення екологічного стану, зниження плодючості земельної ділянки.

За результатами вивчення вищевказаного Договору Ізюмська місцева прокуратура Харківської області дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_1 незаконно користується зазначеною земельною ділянкою, чим порушуються вимоги земельного законодавства та інтереси держави, що є підставою для звернення до суду з позовом про витребування у ФОП ОСОБА_1 та повернення її Топільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області шляхом підписання акту прийому-передачі.

Свої позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що спірний договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, як такий, що був укладений особою, яка не має необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Так, у позовній заяві прокурор зазначає, що згідно ч. 1 ст. 95 Земельного кодексу України, саме Топільська загальноосвітня школа, як землекористувач на титулі права постійного користування, наділений наступними правами щодо земельної ділянки загальною площею 20 га:

- право самостійно господарювати на землі;

- право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію;

- право використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі;

- право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом;

- право споруджувати житлові будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Однак, прокурором наголошено про те, що жодних обов'язків сторін у спірному договорі не зазначено, а відповідно до п. 9.2. вказаного договору ФОП ОСОБА_1 має надавати Топільській ЗОШ матеріальні внески в розмірі не менше 2500,00 грн. за 1 га у вигляді компенсації за вирощену продукцію при проведенні дослідницьких та навчальних робіт.

Інших прав та обов'язків щодо спільного використання земельної ділянки за спірним договором не зазначено, з чого прокурор робить висновок, що право володіння та користування спірною земельною ділянкою, всупереч вимогам ст.ст. 92, 95 ЗК України, 1-м відповідачем передано 2-му відповідачу у вигляді права самостійно виконувати роботи на вказаній земельній ділянці, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 203 ЦК України щодо обов'язкової наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності сторін під час укладання правочинів.

Також прокурор вважає, що спірний договір не відповідає вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України, як такий, що не спрямований на настання обумовлених ним наслідків.

Так прокурором встановлено, що основною ознакою спірного договору є платне володіння та користування земельною ділянкою на певний строк, у договорі не передбачено вчинення жодного спільного заходу та мети, для досягнення якої укладено договір.

За умовами спірного договору, в результаті спільної діяльності ФОП ОСОБА_1 отримує вирощену сільськогосподарську продукцію (врожай), а Топільська загальноосвітня школа - грошові кошти у розмірі не менше 2500,00 грн. за 1 га.

За таких обставин, на думку прокурора, умови спірного договору, всупереч вимогам ст.ст. 1130, 1132 ЦК України, не свідчать про об'єднання сторонами своїх вкладів та їх спільну діяльність, як належного правового наслідку укладення договорів про спільну діяльність, а сам спірний договір не спрямований на настання обумовлених ним наслідків. Тобто, спірний договір укладено для приховання іншого правочину, а саме - договору оренди землі, у зв'язку з чим спірний договір не відповідає вимогам ч. 5 cт. 203 ЦК України, як такий, що не спрямований на настання обумовлених ним наслідків.

Посилаючись на приписи ст.ст. 387, 1212 ЦК України, прокурор вважає, що спірна земельна ділянка підлягає поверненню Топільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області за актом приймання-передачі як така, що була набута відповідачем без достатньої правової підстави.

Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з'ясувавши усі фактичні обставини справи та надавши їм правову кваліфікацію, суд, приймаючи рішення у даній справі, виходить з наступного.

Відповідно до п. 7 "Предмет договору" Договору про співпрацю від 10.03.2015 р., сторони здійснюють співпрацю у сфері сільськогосподарського виробництва протягом терміну дії цього договору на земельній ділянці площею 20га (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №309533, виданий 19.05.2011 р. Топільській ЗОШ І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області). В рамках співпраці сторони для дослідних та навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства здійснюють вирощування сільськогосподарських культур не заборонених законодавством з урахуванням сівозмін, не допускаючи погіршення екологічного стану, зниження плодючості земельної ділянки.

Згідно з п. 1.2. вищевказаного Договору про співпрацю від 10.03.2015 р., сторони погодили форми участі сторін в досягненні мети:

- фінансові внески або інші види допомоги;

- техніка, сільськогосподарський інвентар, паливно-мастильні матеріали, добрива, інші засоби обробітку захисту рослин, матеріальні цінності, розрахунки та оформлення відповідної документації;

- трудова діяльність.

Прокурор наполягає на тому, що Договір про співпрацю від 10.03.2015 р. є удаваним, тобто укладеним сторонами з метою приховування іншого правочину - договору оренди землі, оскільки не спрямований на настання обумовлених ним наслідків.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Дослідивши умови спірного Договору та надавши їм відповідну оцінку, суд встановив, що Договором про співпрацю від 10.03.2015 р. не передбачено фактичної передачі спірної земельної ділянки від Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів у платне користування Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, а встановлено умови її тимчасової спільної співпраці (обробки).

Як вбачається з пояснень, наданих 1-им відповідачем - Топільською ЗОШ І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради , згідно з умовами вищевказаного Договору про співпрацю від 10.03.2015 р. учителями та учнями Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради для дослідних та навчальних цілей здійснювалися регулярні виїзди на вказану земельну ділянку, під зазначених виїздів проводилися лабораторні роботи, ознайомлення з сільськогосподарською технікою, посівним матеріалом, досліджувався вплив екологічних факторів на врожайність рослин, у відповідності до "Заходів щодо виконання робочої програми Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на 2015/2016 навчальний рік" та Звітом про виконання робочої програми Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (т.с. І а.с. 80-83).

Таким чином, враховуючи встановлені судом вищевказані обставини, суд дійшов висновку про відсутність ознак орендних правовідносин між сторонами, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість тверджень прокурора.

До того ж, суд вважає, що співробітництво між Топільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 з приводу надання допомоги з виробничої практики не могло спричинити матеріального збитку державі, а навпаки, надало можливість 1-му відповідачу, як державній установі, задіяти додаткові джерела фінансування для зміцнення матеріально-технічної бази навчального закладу.

Судом встановлено, що за умовами спірного Договору земельна ділянка площею 20га, яка знаходиться в постійному користуванні у Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (у тому числі за актом приймання-передачі) не передавалась.

Отже, повернення 2-м відповідачем даної земельної ділянки її постійному користувачу (1-му відповідачу) шляхом підписання акту прийому-передачі, як того вимагає прокурор, уявляється неможливим.

Крім того, суд вважає безпідставним залучення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у якості позивача у даній справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У відповідності до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. В той час як відповідачами визначено підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Зважаючи на наведене, прокурор не лише визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту, вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, а й визначає коло осіб які порушили права чи інтереси осіб зазначених прокурором, а також вказує на норми права, які порушені відповідачами.

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка площею 20 га перебуває у постійному користуванні Топільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області, згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №309533, тобто, надана у користування згідно діючого на той час законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" внесено зміни до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, згідно яких з 01.01.2013р. центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Керівником Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, позивачем за даним позовом, визначено Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, але при цьому, не зазначено, в чому саме полягає порушення його прав та інтересів з урахуванням наявних повноважень.

Відповідно до п. 3 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Харківської області.

Згідно з п. 13 Положення про Головне управління, до компетенції останнього належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Харківської області.

Таким чином, відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області з 01.01.2013р. наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області стосовно того, що з моменту укладення спірного Договору, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не здійснювало жодних дій щодо повернення вказаної земельної ділянки, набутої без достатньої правової підстави, що свідчить про його бездіяльність, оскільки на час укладення спірного Договору від 10.03.2015р. Головне управління не було наділено повноваженнями контролюючого органу щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, як це закріплено у ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Надавши повну та всебічну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області через їх необґрунтованість та недоведеність, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою у позові, витрати з оплати судового збору суд покладає на прокуратуру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 116, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 12, 21, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 08.12.2016 р.

Суддя Г.І. Сальнікова