ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 911/3486/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Мет-Цент»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112»

про стягнення 79 034,90 грн.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 - предст. за дов. від 05.12.2016;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Мет-Цент» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112» (відповідач) про стягнення 79 034,90 грн., які складаються з попередньої оплати за договором купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів №12/06-14 від 12.06.2014 року в сумі 49 997,20 грн., 26 288, 53 грн. інфляційних втрат та 2749, 17 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.10.2016 у справі №911/3486/16 було порушено провадження та призначено до розгляду на 05.12.2016 року.

В судове засідання 05.12.2016 року відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 07 3.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Присутній в судовому засіданні представник позивача озвучив позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 05.12.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

12 червня 2014 між ТОВ «Мостобудівельний загін №112» (продавець) та ТОВ «Укр Мет-Центр» (покупець) укладено договір купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів №12/06-14, відповідно до умов якого продавець зобов'язується продати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити промисловий брухт та відходи чорних металів (товар) згідно ДСТУ 4121-2002 у кількості відповідно до актів прийняття-передачі підписаних між сторонами під час дії договору.

Відповідно до п.3.4. Договору, розрахунки за товар можуть проводитися шляхом попередньої оплати. В такому випадку поставка товару здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати отримання попередньої оплати.

27.11.2014 року ТОВ «Мостобудівельний загін №112» надіслано лист № 141, з проханням здійснити попередню оплату в сумі 100 000,00 грн. (копія листа в матеріалах справи).

28.11.2014 року та 01.12.2014 року ТОВ «Укр Мет-Центр» здійснило попередню оплату за Договором на загальну суму 100 000,00 грн., про що свідчать копії банківських виписок.

Згідно додаткової угоди № 2 до договору, вартість металобрухту по виду за номером 500 складає 2800 грн./тону.

Відповідно до актів приймання металів чорних (вторинних) № 85 від 23.12.2014 та №65 від 03.12.2014, ТОВ «Мостобудівельний загін №112» здійснило поставку металів чорних вторинних (за номером 500), загальною вартістю - 50 002,40 грн.

Однак, як стверджує позивач, відповідно до проведеної попередньої оплати за договором, продавець повинен був поставити металів чорних вторинних ще на суму 49 997,20 грн., тобто на всю суму передоплати, чого відповідачем здійснено не було, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про повернення різниці оплачених коштів в розмірі 49 997,20 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 622 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

В звязку з тим, що відповідач свого обовязку стосовно передачі оплаченого товару не виконав, та, разом з тим, не надав доказів повернення коштів за непоставлений товар або поставки товару, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про повернення грошових коштів у розмірі 49997,20 грн. є правомірною.

Також позивачем заявлено до стягнення 2749,17 грн. 3% річних та 26288,53 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування зазначених вимог позивач посилається на те, що таке право передбачене ст. 625 ЦК України, суть якої полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними коштами.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу позивача на те, що стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні ст.625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» та постановах Верховного суду України від 15.10.2013 № 3-30гс-13 та від 16 вересня 2014 року №3-90гс14.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму попередньої оплати є безпідставними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 49997,20 грн. основного боргу. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельниц загін № 112» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Щолківська, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Мет-Центр» (02095, м. Київ, а/с 93, ) 49 997 (сорок девять тисяч девятсот девяносто сім) грн. 20 коп. основного боргу та 871 (вісімсот сімдесят дну) грн. 72 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 12.12.2016

Суддя О.В. Щоткін