ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р.Справа № 922/3642/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро", м.Житомир
до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
про стягнення 239873,50 гривень
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№б/н від 20.09.2016 року);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.№01-16юр/4351 від 06.06.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Дочірнє підприємство "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з АК "Харківобленерго" (відповідача) заборгованості в розмірі 239873,50 гривень, з яких 191703,56 грн. боргу, 6901,33 грн. інфляційних, 3818,35 грн. 3% річних, 37450,26 грн. пені, за спірним договором підряду від 17.06.2015 р. №К7906.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.10.2016 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.11.2016 р. об 11:30.

10.11.2016р. позивач надіслав до суду супровідним листом (вх.№38311) клопотання про здійснення судового засідання в режимі відео конференції, в якому просив суд здійснювати судове провадження по справі №922/3642/16 у режимі відео конференції під час трансляції з приміщення господарського суду Житомирської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.11.2016 р. було задоволено клопотання позивача, та доручено господарському суду Житомирської області (10002, м.Житомир, майдан Путятинський, 3/65) забезпечити проведення в режимі відео конференції в приміщенні зазначеного суду судового засідання, призначеного на 22.11.2016 р. об 11:30, по справі №922/3642/16.

У судовому засіданні 22.11.2016 р. було оголошено перерву до 06.12.2016 р. до 12:15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р. було доручено господарському суду Житомирської області (10002, м.Житомир, майдан Путятинський, 3/65) забезпечити проведення в режимі відео конференції в приміщенні зазначеного суду судового засідання, призначеного на 06.12.2016 р. об 12:15, по справі №922/3642/16.

У судовому засіданні 06.12.2016 р. позивач позов підтримував, проти зменшення розміру штрафних санкцій на 90% заперечував.

У судовому засіданні 06.12.2016 р. відповідач проти позову заперечував, відзив підтримував, просив зменшити пеню на 90%.

Враховуючи те, що норми ст.65 ГПК України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

17.06.2015 р. сторони уклали договір підряду №К7906 (далі-Договір), відповідно до умов якого підрядник-позивач зобов'язується власними силами зі своїх матеріалів виконати для замовника-відповідача роботи: технічне переоснащення (шляхом модернізації) розподільчих мереж 0,38 кВ в с.Вільшани Дергачівського р-ну Харківської обл. від ТП №165А (інв.№00300775), а замовник - прийняти та оплатити роботи (п.1.1 Договору). Кількісні характеристики виконання робіт визначаються у кошторисі (додаток №1до Договору). Власником результату виконаних робіт є замовник.

Відповідно до п.3.1 Договору, із змінами внесеними Додатковою угодою до Договору від 28.12.2015 р. вартість робіт складає 1089162,91 грн.

Відповідно до п.4.1 Договору, із змінами внесеними Додатковою угодою від 28.12.2015 р., замовник сплачує підряднику аванс у розмірі 82,39900348 % що складає 897459,35 грн. загальної вартості Договору.

Згідно з п.6.1.1 Договору, замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі провести розрахунки з підрядником за виконані роботи.

30.12.2015 р. сторони підписали акт виконаних робіт форми КБ-2в, акт вартості устаткування та довідку про вартість виконаних робіт та витрат форми КБ-3, згідно яких вартість виконаних будівельно-монтажних робіт та вартість устаткування з урахуванням сплаченого авансу становила 1089162,91 грн.

Відповідно до п.4.3 Договору, із змінами внесеними Додатковою угодою, оплата виконаних робіт та затрат здійснюється протягом 5-ти банківських днів після підписання довідки про виконані роботи та затрати, з частковим зарахуванням авансу від вартості виконаних робіт та затрат.

25.05.2016 р. позивач направив поштою відповідачу претензію щодо оплати 191703,56 грн., яка залишилась без відповіді, кошти сплачені не були.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1,2 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника,- достроково.

За таких обставин, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства та договору, вказана сума боргу відповідачем не оспорена, відповідач не надав суду доказів погашення боргу, те, що позовні вимоги обґрунтовані, правомірні, доведені матеріалами справи, суд задовольняє позовні вимоги в сумі основної заборгованості у розмірі 191703,56 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування сум інфляційних та 3% річних, суд дійшов висновку про те, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, але зробивши вірний розрахунок, вважає задовольнити позовні вимоги в розмірі 6895,19 гривень інфляційних та 3818,35 гривень 3% річних, в іншій частині слід відмовити, у зв'язку з невірним розрахунком.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В розумінні ст.ст.610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3. договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у вигляді пені в розмірі подвійної ставки НБУ.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Ст. 3 цього ж закону передбачено, що розмір пені, передбачений ст.1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок пені, який повністю відповідає вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Разом з тим, розглянувши клопотання представника відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суд дійшов висновку про часткове його задоволення з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру пені на 90% відповідач посилається на важкий фінансовий стан. Так у період з вересня 2015 по лютий 2016 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-НКРЕКП), щомісяця приймались постанови щодо встановлення алгоритму перерахування коштів та визначення суми додаткових щодобових відрахувань (утримань) коштів на поточні рахунки та з поточних рахунків відповідача. Відповідач зазначає, що в наслідок зазначених дій НКРЕКП суттєво погіршилось фінансове становище відповідача, що стало перешкодою для виконання останнім своїх зобов'язань, у т.ч. зобов'язань перед бюджетом по сплаті обов'язкових платежів. Також причинами важкого фінансового стану відповідача стали систематичні неплатежі у 2015-2016 р.р. за спожиту електроенергію з комунальних підприємств м.Харкова, а саме: КП "Харківводоканал", КП "Міськелектротранссервіс", КП "Харківські теплові мережі".

АК "Харківобленерго" купує електричну енергію в ДП "Енергоринок" для постачання її споживачам усього Харківського регіону. Щоденно компанія здійснює оплату ДП "Енергоринок" за весь обсяг поставленої споживачам електроенергії, у тому числі переліченим вище споживачам-боржникам. Тобто розрахунки за електроенергію, спожиту зазначеними підприємствами-боржниками, компанія вимушена здійснювати за рахунок власних коштів, що мають бути спрямовані на розрахунки за договорами та виплату заробітної плати працівникам компанії.

Відповідач, зазначає, що вжив усіх заходів для виконання своїх зобов'язань за спірним Договором, проте оплату комунальних послуг та енергоносіїв здійснювалось в сумах, які були недостатніми для повної сплати за рахунками, складеними позивачем.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач був позбавлений можливості своєчасно розрахуватися за спожиту електричну енергію, у звязку з недостатнім фінансуванням з державного бюджету України.

Відповідачем у підтвердження скрутного фінансового становища надано баланс-звіт про фінансовий стан (а.с.51-54).

З огляду на викладене, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50% та стягнути з відповідача пеню в розмірі 18725,13 гривень.

Відповідно до п.4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Отже, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.525, 526, 530, 610-612, 625, 837, 854 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (, адреса: 61037, м.Харків, вул.Плеханівська,149) на користь Дочірнього підприємства "Житомирська механізована колона" ПАТ "Київсільелектро" (, адреса: 10029, м.Житомир, вул.Ватутіна,106-Б) 191703,56 гривень боргу, 6895,19 гривень інфляційних, 3818,35 гривень 3% річних, 18725,13 гривень пені, 3598,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3