ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2016 р. Справа № 911/3493/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до першого відповідача ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

та до другого відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Творець

про стягнення 1 313 954, 75 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_4 (дов. № 1906 від 19.08.2016);

від відповідача 1: ОСОБА_5 (дов. б/н від 06.05.2016);

від відповідача 2: не зявилися.

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі перший відповідач) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Творець (далі другий відповідач) про стягнення з першого відповідача 880 283,25 грн боргу по сплаті орендної плати, 364 573,45 грн інфляційних втрат та 43 947,10 грн 3 % річних, стягнення з другого відповідача 25 150,95 грн боргу по сплаті орендної плати згідно договору поруки від 06.04.2011.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.10.2016 порушено провадження у справі № 911/3493/16 та призначено розгляд справи на 11.11.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.11.2016 заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено повністю, накладено арешт на грошові кошти в сумі 1 288 803 (один мільйон двісті вісімдесят вісім тисяч вісімсот три гривні) 80 коп., що належать ОСОБА_2 фірмі Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський район, вул. Щорса, буд. 2; ідентифікаційний код 20974052), що знаходяться на рахунках ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, в тому числі, але не обмежуючись: - п/р 2 в АТ ОСОБА_6 АВАЛЬ в м. Києві МФО 380805; - інших рахунках ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський район, вул. Щорса, буд. 2; ідентифікаційний код 20974052) в банківських установах, виявлених державним виконавцем під час виконавчого провадження, у всіх видах валют, до винесення господарським судом рішення по суті справи

Ухвалами господарського суду Київської області від 11.11.2016 та 18.11.2016 розгляд справи відкладено на 18.11.2016 та 25.11.2016.

25.11.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від першого відповідача, в порядку ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України, надійшло клопотання про фіксацію судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (вх. № 24416/16 від 25.11.2016), яке задоволено судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.11.2016 розгляд справи відкладено на 02.12.2016.

02.12.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від другого відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі від 01.12.2016 (вх. № 24992/16 від 02.12.2016), згідно якого останній просив суд розгляд вказаної справи здійснювати без участі представника другого відповідача, яке задоволено судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.12.2016 клопотання ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про відвід судді Горбасенка П.В. від розгляду справи № 911/3493/16 залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.12.2016 розгляд справи відкладено на 08.12.2016.

08.12.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від першого відповідача надійшло клопотання про призначення комплексної експертизи (вх. № 25419/16 від 08.12.2016), згідно якого останній просив суд призначити у справі комплексну експертизу: почеркознавчу експертизу та експертизу друкарських форм з метою вирішення питань чи підписи у договорі оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 та акті приймання-передачі від 01.01.2009 до договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 виконані ОСОБА_7 та чи нанесено відтиск печатки у договорі оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 та акті приймання-передачі від 01.01.2009 до договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 саме печаткою ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ.

Ухвалами господарського суду Київської області від 08.12.2016 клопотання ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про призначення колегіального розгляду справи № 911/3493/16 у складі трьох суддів залишено без задоволення, стягнуто з ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю в доход Державного бюджету України 99 (девяносто девять гривень) 53 коп. штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону, клопотання ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про відвід судді Горбасенка П.В. від розгляду справи № 911/3493/16 залишено без задоволення.

У судовому засіданні 08.12.2016 суд, розглянувши клопотання представника першого відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі, вирішив, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України з метою розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідним для цього знаннями.

Пунктом пятим Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики призначення судової експертизи № 4 від 23.03.2012 передбачено, що відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Суд встановив, що позивачем надано суду договір оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 та акт прийому-передачі від 01.01.2009, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8-11), на вказаному договорі та акті наявна печатка ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, доказів викрадення та втрати якої представником першого відповідача суду не надано. Представником першого відповідача, суду також не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, які б підтверджували факт невідповідності підпису ОСОБА_7, підписам наявним на договорі та акті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про призначення комплексної експертизи.

Крім того, у судовому засіданні 08.12.2016 суд вирішив відмовити у задоволенні усних клопотань представника першого відповідача про витребування у позивача оригіналів договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 та акту приймання-передачі від 01.01.2009 до договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 та оголошення перерви у судовому засіданні, оскільки оригінали договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 та акту приймання-передачі від 01.01.2009 до договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 були оглянуті та дослідженні судом у судовому засіданні 11.11.2016, а відтак потреба у витребуванні вказаних доказів відсутня, а означені клопотання направлені на затягування розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 08.12.2016 підтримав позов у повному обсязі, представник першого відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог повністю та заявив усне клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача, відзив на позов суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та першого відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.2008 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Орендодавець) та ОСОБА_2 фірмою Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення, згідно якого орендодавець зобовязався передати орендарю з 01.01.2009 в тимчасове платне користування нежитлові приміщення магазину, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2, яке належить орендодавцю на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 11.02.2005 серії ЯЯЯ №076732 (далі обєкт оренди): м. Одеса, вул. Щорса, буд. 2, площа 1 524,3 кв.м., дата закінчення строку оренди 27.12.2011, орендна плата в місяць 16,5 грн за 1 кв.м., всього 25 150,95 грн в місяць, а орендар прийняти в строкове платне користування обєкт оренди і сплачувати орендну плату за його користування на умовах договору.

Відповідно до п. 1.3. договору орендар виплачує орендну плату за весь період фактичного находження обєкта оренди в його користуванні.

Згідно п. 2.1. договору орендна плата вноситься орендарем щомісячно в строк до 10 числа поточного місяця.

На виконання договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 позивач передав відповідачу нежитлове приміщення площею 1 524,30 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2 (далі обєкт оренди), що підтверджується актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2009 (а.с. 11).

Суд встановив, що за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 позивачем відповідачу нараховано 905 434,20 грн боргу з орендної плати (36 місяців).

06.04.2011 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Кредитор) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Творець» (надалі Поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обовязку ТОВ «ОСОБА_2 фірма «Юна-Сервіс» (надалі «Боржник») щодо виконання боржником зобовязань, передбачених п. 1.1. договору оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008, а саме сплати боржником кредитору орендної плати.

Під основним договором в договорі розуміють договір оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008, укладений між кредитором та боржником. Основний договір діє до 27.12.2011 (п. 2.1., 2.2. договору поруки).

Згідно п. 4.4. договору поруки порука припиняється після спливу двох років з дня припинення основного договору.

Суд встановив, що за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 позивачем першому відповідачу нараховано 905 434,20 грн боргу з орендної плати (36 місяців).

Позивач посилається на те, що перший відповідач повернув позивачу орендоване майно 08.09.2016.

Перший відповідач борг з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 позивачу не сплатив, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано представником першого відповідача.

Предметом позову є вимоги про стягнення з першого відповідача 880 283,25 грн боргу по сплаті орендної плати, 364 573,45 грн інфляційних втрат та 43 947,10 грн 3 % річних, стягнення з другого відповідача 25 150,95 грн боргу по сплаті орендної плати згідно договору поруки від 06.04.2011.

Суд встановив, що між сторонами виникли орендні та правовідносини поруки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦК України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 позивачем першому відповідачу нараховано 905 434,20 грн боргу з орендної плати (36 місяців), перший відповідач борг з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 позивачу не сплатив, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано представником першого відповідача, внаслідок чого вимога позивача про стягнення з першого відповідача 880 283,25 грн боргу по сплаті орендної плати, який виник за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 є обґрунтованою.

Першим відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду 27.10.2016, що підтверджується відміткою канцелярії господарського суду Київської області на першому аркуші позовної заяви (а.с. 4); позивачем заявлено вимоги про стягнення орендної плати за період з 01.09.2013 по 31.08.2016, а відтак суд дійшов висновку, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення орендної плати за період з 01.09.2013 по 26.10.2013 та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу з орендної плати за період з 01.09.2013 по 26.10.2013 у звязку із спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищезазначене, клопотання представника першого відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача, вимоги ст. 257 ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення 859 188,91 грн боргу з орендної плати, який виник за період з 27.10.2013 по 31.08.2016 (4 056,60 грн за період з 27.10.2013 по 31.10.2013 + 855 132,30 грн за період з 01.11.2013 по 31.08.2016).

У звязку з неналежним виконанням першим відповідачем зобовязання за договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008, позивачем за період з 01.09.2013 по 31.08.2016 нараховано 364 573,45 грн інфляційних втрат та 43 947,10 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданих розрахунках інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 17-21), суд дійшов висновку про пропуск позивачем позовної давності до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 01.09.2013 по 26.10.2013 та відмову суду у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 01.09.2013 по 26.10.2013. Відтак, арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 27.10.2013 по 31.08.2016 становить загалом 323 327,13 грн інфляційних втрат та 37 849,94 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення з першого відповідача 364 573,45 грн інфляційних втрат та 43 947,10 грн 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 323 327,13 грн інфляційних втрат та 37 849,94 грн 3 % річних.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з другого відповідача 25 150,95 грн боргу по сплаті орендної плати на підставі договору поруки від 06.04.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Під основним договором в договорі розуміють договір оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008, укладений між кредитором та боржником. Основний договір діє до 27.12.2011 (п. 2.1., 2.2. договору поруки).

Згідно п. 4.4. договору поруки порука припиняється після спливу двох років з дня припинення основного договору.

Враховуючи те, що договір оренди нежитлового приміщення від 31.12.2008 припинив свою дію 27.12.2011, суд дійшов висновку, що станом на момент прийняття судового рішення порука за договором поруки від 06.04.2011 є припиненою в силу положень п. 4.4. договору поруки від 06.04.2011 та ст. 559 ЦК України.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з другого відповідача 25 150,95 грн боргу по сплаті орендної плати на підставі договору поруки від 06.04.2011.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з першого відповідача 859 188,91 грн боргу по сплаті орендної плати, 323 327,13 грн інфляційних втрат та 37 849,94 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Надані представником першого відповідача копії договору суборенди від 01.01.2016, договору оренди № 1 від 10.02.2004, акту приймання-передачі від 10.02.2004, які наявні в матеріалах справи, не підлягають оцінці судом з огляду на ненадання представником першого відповідача на вимогу суду оригіналів вказаних документів та відсутності у суду можливості встановити відповідність наданих копій документів оригіналам.

Згідно ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Враховуючи задоволення судом позову та положення вищевказаних норм, суд дійшов висновку про те, що заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Київської області від 09.11.2016 шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 1 288 803 (один мільйон двісті вісімдесят вісім тисяч вісімсот три гривні) 80 коп., що належать ОСОБА_2 фірмі Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський район, вул. Щорса, буд. 2; ідентифікаційний код 20974052), що знаходяться на рахунках ОСОБА_2 фірмі Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, в тому числі, але не обмежуючись: - п/р 2 в АТ «ОСОБА_6 АВАЛЬ» в м. Києві МФО 380805; - інших рахунках ОСОБА_2 фірмі Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський район, вул. Щорса, буд. 2; ідентифікаційний код 20974052) в банківських установах, виявлених державним виконавцем під час виконавчого провадження, у всіх видах валют, до винесення господарським судом рішення по суті справи є чинними до моменту виконання рішення суду.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 фірми Юна-Сервіс у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65076, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський район, вул. Щорса, буд. 2; ідентифікаційний код 20974052) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65020, АДРЕСА_1; реєстраційний номер НОМЕР_1) 859 188 (вісімсот пятдесят девять тисяч сто вісімдесят вісім гривень) 91 коп. боргу по сплаті орендної плати, 323 327 (триста двадцять три тисячі триста двадцять сім гривень) 13 коп. інфляційних втрат, 37 849 (тридцять сім тисяч вісімсот сорок девять гривень) 94 коп. 3 % річних, 18 305 (вісімнадцять тисяч триста пять гривень) 49 коп. судового збору за подання позовної заяви та 689 (шістсот вісімдесят девять гривень) 00 коп. судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 12.12.2016

Суддя П.В.Горбасенко