ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" грудня 2016 р.Справа № 916/1787/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра;

до відповідача 1: Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1;

до відповідача 2: Комунального підприємства „Одеська паливно-енергетична компанія

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національного банку України;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Одеської міської ради;

про стягнення 47 025 643, 18 грн.

Головуючий суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Гуляк Г.І.

Суддя Желєзна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 13-11-7365 від 02.07.2016р.;

від відповідача 1: ОСОБА_3 довіреність №01/11-1281 від 25.12.2015р.;

ОСОБА_4 довіреність № 01/11-1281 від 28.11.2016р.;

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи (Національного банку України): не з'явився;

від третьої особи (Одеської міської ради): ОСОБА_1 довіреність №129/исх-гс від 22.06.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „Надра звернулося до господарського суду з позовною заявою до Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1 та Комунального підприємства „Одеська паливно-енергетична компанія в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 47 025 643, 18 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання КП „Одесатеплокомуненерго, правонаступником якого є КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1, своїх зобовязань, взятих згідно кредитного договору №05/О7/2005/980-К/364 від 25.07.2005р. та додаткових угод до нього, а також невиконання КП „Одеська паливно-енергетична компанія зобовязань згідно договору поруки б/н від 27.07.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.07.2016р. було порушено провадження у справі №916/1787/16 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 17.08.2016р.

Вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, було залучено Національний банк України.

05.08.2016р. до канцелярії суду від Національного банку України надійшли письмові пояснення по справі (т.1 а.с.104-108), згідно яких останній, підтримуючи позов, вказує про правомірність заявлених Публічним акціонерним товариством „Комерційний банк „Надра вимог.

Крім того, вказує, що з урахуванням здійснення процедури ліквідації ПАТ „КБ „Надра Банк, кошти, що надійдуть від погашення заявленої заборгованості, перераховуються уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку НБУ в рахунок погашення зобовязань банку за кредитами НБУ після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси. Таким чином, рішення суду впливає на його права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 17.08.2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів було залучено Одеську міську раду.

З урахуванням такого залучення, нез'явлення в судове засідання представників відповідачів, від яких не надходили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, неповного виконання позивачем ухвали суду, а також з огляду на необхідність витребування та дослідження нових доказів, розгляд справи було відкладено на 29.08.2016р.

Ухвалою суду від 29.08.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника відповідача 1 було продовжено на пятнадцять днів та, у звязку із незявленням в судове засідання представника відповідача 2, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, та необхідністю додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 12.09.2016р.

Ухвалою суду від 12.09.2016р., з огляду на нез'явлення в судове засідання представників відповідачів, від яких не надходило клопотання про розгляд справи за їх відсутності, невиконання вимог ухвали суду, а також необхідність додаткового витребування та дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 19.09.2016р.

15.09.2016р. до канцелярії суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи з переліком питань, які безпосередньо наведені у вказаному документі (т.2 а.с.130-133).

Згідно вказаного клопотання відповідач 1 просить суд доручити проведення такої експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, поклавши на нього витрати по сплаті її вартості.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 19.09.2016р. надав усні пояснення по справі, згідно яких зазначив, що КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 не заперечує проти нарахованої позивачем суми основного боргу, проте не згодне із нарахуванням штрафних санкцій. У звязку з відсутністю можливості надання контррозрахунку, просив призначити у справі судову економічну експертизу.

Представник позивача в свою чергу заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що відповідач 1 мав можливість ознайомитись з матеріалами справи та зробити свій контррозрахунок.

Представник третьої особи (НБУ) також заперечував проти задоволення такого клопотання, зазначив, що його подання направлене на затягування судового розгляду справи.

Представник третьої особи (Одеської міської ради) підтримав клопотання про призначення у справі експертизи, просив суд задовольнити його.

Представник відповідача 2 розгляд вказаного клопотання залишив на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання представника КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 про призначення у справі судової економічної експертизи, відмовив у його задоволенні, з огляду на необґрунтованість та недоведеність необхідності у спеціальних знаннях.

Ухвалою суду від 19.09.2016р. справу №916/1787/16 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

За результатами автоматичного розподілу справи №916/1787/16, вказану справу розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя Гуляк Г.І., суддя Желєзна С.П.

Ухвалою суду від 19.09.2016р. справу № 916/1787/16 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 12.10.2016р.

В судовому засіданні 12.10.2016р. представником КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 на розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, було надано контррозрахунок (т.3 а.с.5-18).

Ухвалою суду від 12.10.2016р. з урахуванням заявленого в судовому засіданні представниками сторін клопотання про відкладення розгляду справу, з огляду на необхідність ознайомлення з матеріалами справи, а також необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 16.11.2016р.

28.10.2016р. до канцелярії суду від представника позивача надійшли пояснення щодо контррозрахунків, здійснених КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 на розрахунки позивача (т.3 а.с.26-27), згідно яких ПАТ „КБ „Надра вказує, щопо таблиці „Суми сплачених процентів та комісії розбіжність виникла внаслідок невірного відображення в розрахунку Позичальника сум погашених процентів та комісії за 30.01.2015р., зазначивши, що, фактично, Позичальником було погашено по процентах 1038 419,44 грн., за комісією 50 819,36 грн.

По таблиці „Розрахунок заборгованості по процентах розбіжність виникла з огляду наневірне відображення в розрахунку Позичальника суми погашених процентів за січень 2015р. В розрахунку Позичальника відображено погашення процентів за січень 2015р.у сумі 1 062 334,43 грн. замість фактично сплачених процентів в сумі 1 038 419,44 грн. Різниця між даними сумами в розмірі 23 914,99 грн. була направлена Позичальником на погашення комісії.

По таблиці „Розрахунок заборгованості по комісії позивач вказує на наявність розбіжності в залишку заборгованості між розрахунками сторін у сумі 50 819,36 грн., зазначаючи, що різниця спричинена відсутністю в розрахунку Позичальника відображення даної суми в графі погашення за січень 2015р.

Позивач зазначає, що по таблицям„Розрахунок пені за порушення строків сплати процентів та „Розрахунок пені за порушення строків сплати комісії розбіжність виникла внаслідок відсутності в розрахунку Позичальника обчислення пені за 25.12.2015р. Як вказує банк, зазначена дата є першим днем його права на нарахування пені за період у півроку (з 25.12.2015р. по 24.06.2016р.), згідно п. 6 ст. 232 ГК України та ст. 258 ЦК України, також з огляду на відсутність в розрахунку Позичальника пені за прострочення сплати платежів по відкладених процентах та комісії, розмір та строки погашення яких визначені у додатковій угоді № 37 від 30.01.2015р. до кредитного договору.

Водночас, позивач зазначає, що по таблицям „Розрахунок 3% за порушення строків сплати процентів та „Розрахунок 3% річних за порушення стоків сплати комісії розбіжність виникла внаслідок:

- відсутності в розрахунку Позичальника нарахування 3% річних на залишок непогашених процентів та комісії за січень 2015р., а саме в січні місяці розмір нарахованих процентів та комісії склав 641 396,60 грн. та 31 294,83 грн. відповідно, сума фактично сплачених Позичальником коштів на погашення процентів та комісії (за винятком відкладених процентів та комісії) склала 640 517,37 грн. та 26 904,37 грн.

З урахуванням вказаного, вважає, що він на залишки непогашеної заборгованості за процентами та комісією в сумах 879,23 грн. та 4 390,46 грн. має право у відповідності до ст. 625 ЦК України та умов кредитного договору з 26.02.2015р. нараховувати 3 % річних.

- відсутності в розрахунку Позичальника нарахування 3 % річних на суми несплачених платежів по відкладених процентах та комісії.

Крім того, позивач зазначає, що по таблицям „Інфляційні втрати від несвоєчасної сплати процентів та „Інфляційні втрати від несвоєчасної сплати комісії розбіжність виникла внаслідок невірно визначеної в розрахунку Позичальника суми несплачених процентів та комісії за січень 2015р. (фактичні залишки в п. 5 пояснення) для нарахування їх на індекс інфляції, а також відсутності сум по відкладених процентах та комісії, що виходили на прострочку в означений розрахунком період.

В засіданні суду 16.11.2016р. представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Ухвалою суду від 16.11.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника Одеської міської ради було продовжено на пятнадцять днів та, у звязку із нез`явленням в судове засідання представників відповідачів та третьої особи 1, від яких не надходили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також з урахуванням необхідності додаткового витребування та дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 28.11.2016р.

Ухвалою суду від 28.11.2016р., у звязку із нез`явленням в судове засідання представників відповідача 2 та третьої особи 1, від яких не надходили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також з огляду на необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 05.12.2016р.

05.12.2016р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову (т.3 а.с.63-64), згідно якої останній просить суд накласти арешт на все майно та грошові кошти на наявних у боржника рахунках, відкритих у банківських установах, що належать відповідачам.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що наявність заборгованості КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 перед іншими кредиторами, яка підтверджується наданими судовими рішеннями, може ускладнити стягнення заборгованості в рамках справи № 916/1787/16.

Представник відповідача 1 та представник третьої особи (Одеської міської ради) заперечували проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Розглянувши подану позивачем заяву в порядку ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовив у її задоволенні, з огляду на наступне.

Нормами статті 66 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї власної ініціативи вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначені заходи забезпечення позову, якими безпосередньо є: накладання арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; заборона відповідачеві вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Можливість обмеження права розпоряджання рахунком установлено ст.1074 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

У п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 зазначається, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказані приписи чинного законодавства, з огляду на відсутність у заяві про забезпечення позову конкретної суми, на яку позивач просить накласти арешт, а також з урахуванням не доведення Банком, яким саме чином невжиття вищевказаних заходів зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, у суду відсутні правові підстави для задоволення поданої ним заяви.

В судовому засіданні 05.12.2016р. представник позивача повністю підтримав свою правову позицію, що була викладена ним в попередньому судовому засіданні, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача 1 надав пояснення по суті спору, згідно яких не заперечував проти наявності основної заборгованості, в задоволенні решти заявлених позовних вимог просив відмовити з огляду на неправильність розрахунків.

Представник третьої особи (Одеської міської ради) повністю підтримав позицію представника КП, „Теплопостачання міста ОСОБА_1.

Представник відповідача 2 та представник третьої особи (Національного банку України) в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення на їх адреси вищевказаних ухвал суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представників третіх осіб, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Нормами ст. 345 Господарського кодексу України визначено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, який укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно зі статтями 1049, 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Також позичальник зобов'язаний повернути кредит кредитодавцеві у термін, встановлений договором.

Відповідно до п. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2005р. між Відкритим акціонерним товариством „Комерційний банк „Надра, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „Надра (Банк), та Комунальним підприємством „Одестеплокомуненерго, правонаступником якого є Комунальне підприємство „Теплопостачання міста ОСОБА_1 (Позичальник), було укладено договір кредитної лінії №05/07/2005/980-К/364 (т.1 а.с.19-20), згідно п. 1.1 якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію в сумі 12 500 000 грн. терміном на 24 місяці з 26.07.2005р. по 25.07.2007р.

Кредитні кошти надаються зі сплатою 18% річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору (п.1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору плата за управління кредитом сплачується Позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,085% від суми фактичної заборгованості за цим договором. Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого Позичальник користувався кредитом незалежно від фактичної кількості днів, на протязі яких Позичальник користувався кредитом. Плату здійснювати на рахунок № 8001 в філії ВАТ КБ „Надра, Одеське РУ, МФО 328975, щомісячно у строк до 05 числа кожного місяця, наступного за місяцем нарахування.

Відповідно до п.3.1.1 договору повернення кредиту здійснюється на рахунок №3001, відкритий в філії ВАТ КБ „Надра, Одеське РУ, МФО 328975 не пізніше терміну, визначеному у п. 1.1 договору, та згідно графіку зменшення ліміту кредитної лінії (додаток № 1), що є невідємною частиною цього договору.

Пунктом 3.2 договору сторони встановили, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом за будь-який період або у випадку порушення цільового використання кредиту, а також у випадку порушення цільового використання кредиту, а також у випадку порушення будь-якої умови договору, якою забезпечується виконання зобовязань за цим договором (застави/іпотеки/поручительства ст. 2 цього договору), Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту Позичальником, а в разі непогашення заборгованості на протязі 5 банківських днів з моменту отримання такої вимоги звернути стягнення на предмет забезпечення. Вимога про дострокове повернення кредиту має бути направлена Позичальнику в письмовому вигляді.

Відповідно до п. 5.1.5 договору позичальник зобовязаний кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляти на сплату прострочених відсотків за користування кредитом (якщо таке прострочення буде мати місце); в другу поточних відсотків за користування кредитом; в третю пені, штрафу; в четверту простроченої основної суми боргу сума кредиту (якщо таке прострочення буде мати місце), в пяту суми кредиту.

Згідно п. 6.1.5 договору, у випадку невиконання (часткового невиконання) Позичальником своїх зобовязань за цим договором, в тому числі по поверненню кредиту та сплаті відсотків, банк має право звернути стягнення на предмет забезпечення відповідно до діючого законодавства України для погашення в повному обсязі заборгованості за кредитом, відсотками та пені, штрафу, якщо їх буде нараховано.

У разі порушення Позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.8.1 договору).

Пунктом 8.2 та п. 8.3 договору сторони погодили, що у разі порушення Позичальником строків повернення кредиту Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом, до вказаного кредитного договору між сторонами було укладено ряд додаткових угод.

Так, згідно додаткової угоди №17 від 03.09.2007р. до п. 1.2 кредитного договору № 05/07/2005/980-К/364 (т.1 а.с.37) були внесені зміни, згідно яких кредитні кошти надаються зі сплатою 17,0% річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору.

Водночас, додатковою угодою №32 від 09.10.2008р. до п.1.2 кредитного договору № 05/07/2005/980-К/364 (т.1 а.с.52) внесено зміни, згідно яких кредитні кошти надаються зі сплатою 23,5 % річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору.

30.01.2015р. між ПАТ „Комерційний банк „Надра та КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 37 до кредитного договору (т.1 а.с.57-58), згідно п. 1 якої сторони підтверджують, що на момент підписання вказаної угоди заборгованість Позичальника по договору кредитної лінії № 05/07/2005/980-К/364 від 25.07.2005р. становить 48 030 046,99 грн., в тому числі по кредиту 31 652 196,78 грн.; комісія за управління кредитом та прострочені відсотки за користування кредитом 3 796 353,64 грн.; нараховані недоотримані доходи, пеня 12 581 496,57 грн.

Відповідно до п. 2 вказаної угоди, Позичальник зобовязується повернути та сплачувати:

2.1 тіло кредиту у сумі 31 652 196,78 грн. по кредитному договору в строк до 31.08.2017р. на рахунок № 3002, відкритий у ПАТ „КБ „Надра, згідно графіку, вказаного у п. 4 цієї додаткової угоди № 37.

2.2 Заборгованість по комісії за управління кредитом за простроченими відсотками за користування кредитом у сумі 3 796 353,64 грн., що були нараховані за період з травня 2014р. по грудень 2014р. по кредитному договору на вищевказаний рахунок в розмірі та строки згідно графіку, вказаного у п. 8 цієї угоди.

2.3 Нараховані недоотримані доходи, пеню у сумі 12 581 496,57 грн., що була нарахована по 23.01.2015р. по кредитному договору, на рахунок №3002, відкритий у ПАТ „КБ „Надра.

2.4 Проценти за користування кредитом та комісію за управління кредитом у розмірі та у строки і порядку, передбаченому кредитним договором, зокрема, і цією додатковою угодою № 37 протягом усього строку дії кредитного договору.

Згідно п. 3 та п. 4 вказаної угоди, сторони домовились продовжити строк дії кредитного договору до 31.08.2017р. Сторони домовились, що заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором, яка станом на дату укладення додаткової угоди № 37 становить 31 652 196,78 грн., сплачується Позичальником рівними частинами щомісячно до 20-го числа, починаючи з січня 2017р. згідно графіку, наведеного у вказаній додатковій угоді до кредитного договору.

Відповідно до п. 7 угоди, сторони погодили також встановлення комісії за управління кредитом по кредитному договору у розмірі 0,3% від залишку основної суми кредиту зі сплатою її Позичальником щомісячно в строк до 25 числа наступного місяця за звітним.

Сторони погодили змінити дату щомісячної сплати поточних процентів по кредитному договору з 5 числа на 25 число наступного місяця за звітним (п.9 угоди).

Пунктом 13 угоди № 37 встановлено, що подальші нарахування та сплата відсотків, комісій та інших платежів за користування кредитом здійснюється в порядку, розмірі та строк, передбачені у кредитному договорі, зокрема, і у даній додатковій угоді № 37 та тарифах, наведених у додатку № 1 вказаної угоди, що є невідємною частиною кредитного договору.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Разом з тим, за результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх зобовязань за кредитним договором, а саме у встановлені договором строки не здійснив погашення заборгованості згідно з п.8 додаткової угоди №37 та, починаючи з лютого 2015 року, не сплачував відсотки за користування наданим кредитом, а також належні до сплати банку інші платежі.

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, пунктом 3.2 договору сторони встановили, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом за будь-який період або у випадку порушення цільового використання кредиту, а також у випадку порушення цільового використання кредиту, а також у випадку порушення будь-якої умови договору, якою забезпечується виконання зобовязань за цим договором (застави/іпотеки/поручительства ст. 2 цього договору), Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту Позичальником, а в разі непогашення заборгованості на протязі 5 банківських днів з моменту отримання такої вимоги звернути стягнення на предмет забезпечення. Вимога про дострокове повернення кредиту має бути направлена Позичальнику в письмовому вигляді.

Як встановлено судом, позивачем 15.04.2016р. на адресу боржника (КП „Теплопостачання м. Одеси) було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором (т.1 а.с.62-63), що підтверджується відповідним описом вкладення та фіскальним чеком (т.1 а.с.61).

Крім того, вимога про дострокове повернення заборгованості 15.04.2016р. була також направлена і на адресу Поручителя КП „Одеська паливно-енергетична компанія (т.1 а.с.64, 65-66)

Разом з тим, доказів виконання вимоги банку відповідачами суду не надано.

Як встановлено судом, сума основного боргу КП „Теплопостачання міста Одесиза кредитним договором становить 31 652 196,78 грн., що, зокрема, підтверджується наявними у матеріалах справи меморіальними ордерами (т.2 а.с.2-65). Крім того, вона встановлена укладеною між позивачем та відповідачем 1 додатковою угодою №37 від 30.01.2015р. (т.1 а.с.57-58). При цьому, зазначена сума також визнається КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 та повністю відображена у поданому ним до суду контррозрахунку (т.3 а.с.5).

Таким чином, враховуючи викладене, вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту у вищевказаному розмірі є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по процентам у розмірі 11 424 217,73 суд вказує наступне.

Згідно з п.3.1.2 договору сплата відсотків за користування кредитом здійснюється на рахунок № 8001 в філії ВАТ КБ „Надра, Одеське РУ, МФО 328975, щомісячно у строк до 05 числа кожного місяця, наступного за місяцем нарахування.

Приписами п. 3.1.3 договору встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховуються щомісяця в останній робочий день місяця за період з першого по останній день календарного місяця на фактичні залишки заборгованості за кредитом за фактичний час користування кредитом. При розрахунку плати за користування кредитом приймається рік, рівний 360 дням, у місяці враховується фактична кількість календарних днів. Залишок відсотків за неповний розрахунковий період сплачується одночасно з погашенням кредиту.

Згідно додаткової угоди № 37 від 30.01.2015р. сторони погодили змінити дату щомісячної сплати поточних процентів по кредитному договору з 5 числа на 25 число наступного місяця за звітним (п.9 угоди).

Пунктом 13 угоди № 37 встановлено, що подальші нарахування та сплата відсотків, комісій та інших платежів за користування кредитом здійснюється в порядку, розмірі та строк, передбачені у кредитному договорі, зокрема, і у даній додатковій угоді № 37 та тарифах, наведених у додатку № 1 вказаної угоди, що є невідємною частиною кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує розбіжність у визначенні суми заборгованості по процентам. Так, за розрахунком позивача заборгованість складає 11424217,73 грн., а за розрахунком відповідача 11 400 302,74грн.

Як встановлено судом, різниця у сумах повязана з розбіжностями в розподіленні платежу, який відбувся 30.01.2015р.

Як свідчать матеріали справи (т.3 а.с.47), 30.01.2015р відповідачем 1 була сплачена сума у розмірі 1 089 238,80 грн. з призначенням платежу часткове погашення прострочених процентів і комісій, а також сума % і комісій за період з 1.01.2015р. по 31.01.2015р.

Проте, як встановлено судом, позивачем було направлено 640 517,37 грн. на поточні проценти по кредитній лінії, 397 902,07 грн. на прострочені проценти, сплата яких передбачена графіком п. 8 вищевказаної додаткової угоди № 37 від 30.01.2015р. (т. 1 а.с.57); 23 914,99 грн. на погашення простроченої нарахованої комісії, яка також передбачена зазначеним графіком, і 26 904,37 грн. на погашення нарахованої комісії за кредитним договором за січень 2015р. відповідно до п. 7 додаткової угоди № 37 у розмірі 0,3 % від залишку основної суми кредиту.

Натомість, розрахунок відповідача (т.3 а.с.7) свідчить, що ним було покладено 1062334,43 грн. на погашення як прострочених, так і поточних процентів, при цьому, сума 26904,37 грн. (1 089 238,80 грн. - 1062334,43 грн.) ним взагалі не врахована.

Таким чином, з урахуванням умов п.5.1.5 договору, а також положень угоди №37, враховуючи вказане КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 призначення платежу, суд вважає, що правильним є наступне розподілення сплаченої відповідачем суми: 421 817,07 грн. на погашення заборгованості за графіком, відображеним в п. 8 додаткової угоди №37 (397902,08грн. -% та 23914,99 комісія), 641396,60 грн. на погашення поточних процентів з січень 2015р. (банком віднесено тільки 640 517,37 грн., тобто різниця складає 879,23 грн.), та решта 26025,13 грн. на часткове погашення комісії за січень 2015р., яка становить 31294,83 грн.

Отже, сума заборгованості по процентам, яка підлягає стягненню в межах даного позову складає 11 423 338,50 грн.

Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 1 809 972,46 грн., суд зазначає наступне.

Оскільки судом було встановлено, що позивач неправомірно поклав на погашення комісії замість погашення відсотків суму 879,23 грн., то за розрахунком суду заборгованість по комісії складає 1 810 851,69 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги положення господарського процесуального кодексу України щодо меж позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення комісії у заявленому позивачем розмірі 1 809 972,46 грн.

Щодо вимог про стягнення пені, нарахованої за порушення строків сплати процентів, суд вважає, що методологічно правильно розраховано пеню саме КП „Теплопостачання м. Одеси, оскільки розрахунок пені наростаючим підсумком, як то зробив позивач, є методологічно невірним, так як такий розрахунок не враховую шестимісячний період нарахування по кожному платежу. Разом з тим, суд вважає правильним включення до розрахунку пені по % суми простроченої заборгованості за грудень 2015р. по графіку угоди №37 у сумі 327072,70 грн. за період з 22.12.2015р. по 21.05.2016р. у сумі 58199.11 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
327072.722.12.2015 - 28.01.2016 38 22.0000 %0.121 %14982.62
327072.729.01.2016 - 03.03.2016 35 22.0000 %0.120 %13762.08
327072.704.03.2016 - 21.04.2016 49 22.0000 %0.120 %19266.91
327072.722.04.2016 - 21.05.2016 30 19.0000 %0.104 %10187.51

Таким чином, розмір пені по процентам, який є обґрунтованим в рамках даної справи, складає 504060,20 грн. (445861,09+58199.11).

Разом з тим, відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п. 42 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008р. "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

За таких обставин, враховуючи надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків, враховуючи також специфіку діяльності відповідача-1 та його фінансовий стан, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, вважає за правомірне зменшити нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді пені до 100 000 грн.

Щодо вимог про стягнення пені за прострочення сплати комісії за управління кредитом у сумі 99 685,82 грн., суд вказує таке.

За змістом ст. 546 ЦК України, неустойка (штраф, пеня) є видом забезпечення зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За приписами ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як встановлено судом та не заперечувалося у судовому засіданні представником позивача, умовами вищевказаного кредитного договору сторонами не було обумовлено застосування до боржника відповідальності у вигляді сплати пені за прострочення сплати комісії за управління кредитом, у звязку із чим її нарахування є неправомірним, з огляду на що вимоги позивача про її стягнення є такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми процентів у розмірі 218 956,77 грн. та 3 % річних від простроченої суми комісії за управління кредитом у сумі 33 023,16 грн., суд зазначає наступне.

Згідно частини статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3 % річних від простроченої суми процентів, погоджується з розрахунком Банку за мінусом 3 % річних, нарахованих на суму 879,23 грн., яка за попередніми висновками суду була неправомірно покладена саме на погашення комісії, а не була направлена на погашення відсотків.

Таким чином, сума 3 % річних від простроченої суми процентів становить 218 921,72 грн.

Разом з тим, розрахунок КП „Теплопостачання м. Одеси був здійснений методологічно невірно, оскільки ним при нарахуванні 3 % річних не були враховані зобовязання, які на себе взяв Боржник згідно до п. 8 додаткової угоди № 37, тобто щомісячне погашення заборгованості по процентам та комісії по 421 817,07 грн.

Водночас, суд погоджується з розрахунком позивача щодо розміру 3 % річних, нарахованих на прострочену суму комісії за управління кредитом, у розмірі 33 023,16 грн.

При цьому, судом при перевірці інфляційних втрат від несвоєчасної сплати процентів встановлено часткову помилковість розрахунку (за мінусом інфляції, нарахованої на суму 879,23 грн.), у звязку із чим вірним розміром таких втрат є сума у розмірі 916 756,24 грн.

Разом з тим, суд перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат від несвоєчасної сплати комісії з управління кредитом у сумі 125 824,60 грн., вважає його вірним, у звязку із чим стягнення вказаної суми є обґрунтованим.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено судом, 27.07.2015р. в якості забезпечення виконання КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1 своїх зобовязань, взятих згідно вищевказаного кредитного договору та додаткових угод до нього, між Публічним акціонерним товариством „Комерційний банк „Надра (Кредитор) та Комунальним підприємством „Одеська паливно-енергетична компанія (Поручитель) було укладено договір поруки (т.1 а.с.59-60).

Пунктом 1.3 вказаного договору, його сторонами було узгоджено, що Позичальник (КП „Теплопостачання міста ОСОБА_1) та Поручитель відповідають перед Кредитором, як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобовязання повністю (чи у будь-якій його частині), як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо у встановлений кредитним договором строк виконання Позичальником зобовязань в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані належним чином, при умові обовязкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). (п. 2.1 договору).

Згідно п. 2.2 договору поруки, Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по цьому договору не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від Кредитора про невиконання Позичальником зобовязання (його частини).

Таким чином, укладений між позивачем та відповідачем 2 відноситься до договорів поруки, як виду забезпечення виконання зобов'язання.

Забезпечувальна функція поруки полягає в тому, що поручитель несе перед кредитором солідарну відповідальність з боржником за основним зобовязанням.

Як встановлено судом, позивачем 15.04.2016р. на адресу Поручителя (КП „Одеська паливно-енергетична компанія) було направлено вимогу щодо повернення заборгованості (т.1а.с.64-66), яка відповідачем-2 була залишена без задоволення.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним звернення позивача з вимогою щодо солідарного стягнення з відповідачів вище встановленої судом заборгованості

Згідно зі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 206 700 грн. покладаються на обох відповідачів.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1 (65110, м. Одеса, Приморський район, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) та Комунального підприємства „Одеська паливно-енергетична компанія (65110, м. Одеса, Приморський район, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15, ) основну заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 652 196 /тридцять один мільйон шістсот пятдесят дві тисячі сто девяносто шість/ грн. 78 коп.; заборгованість за процентами у сумі 11 423 338/одинадцять мільйонів чотириста двадцять три тисячі триста тридцять вісім/ грн. 50 коп.; заборгованість по комісії за управління кредитом у розмірі 1 809 972 /один мільйон вісімсот девять тисяч девятсот сімдесят дві/ грн. 46 коп.; пеню за порушення строків сплати комісії за управлінням кредитом у сумі 100 000 /сто тисяч/ грн. 00 коп.; 3 % річних від простроченої суми процентів у сумі 218 921/двісті вісімнадцять тисяч девятсот двадцять одна/ грн. 72 коп.; 3 % річних від простроченої суми комісії за управлінням кредитом у розмірі 33 023 /тридцять три тисячі двадцять три/ грн.16 коп.; інфляційні втрати від несвоєчасної сплати процентів у сумі 916 756 /девятсот шістнадцять тисяч сімсот пятдесят шість/ грн. 24 коп. та інфляційні втрати від несвоєчасної сплати комісії за управління кредитом у сумі 125 824 /сто двадцять пять тисяч вісімсот двадцять чотири/ грн. 60 коп.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1 (65110, м. Одеса, Приморський район, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15, ) судовий збір у розмірі 103 350/сто три тисячі триста пятдесят/ грн. 00 коп.

5. Стягнути з Комунального підприємства „Одеська паливно-енергетична компанія (65110, м. Одеса, Приморський район, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15, ) судовий збір у розмірі 103 350/сто три тисячі триста пятдесят/ грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12 грудня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.М. Щавинська

Суддя Гуляк Г.І.

Суддя Желєзна С.П.