КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Справа№ 910/20631/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Разіної Т.І.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.12.2016 року по справі №910/20631/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року

у справі №910/20631/16 (суддя Курдельчук Д.І.)

за позовом Національного банку України

до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Оберемка Романа Анатолійовича

про визнання права застави.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.11.2016р. по справі №910/20631/16 позовну заяву і додані до неї документи та заяву про забезпечення позову повернуто Національному банку України без розгляду на підставі п.3 та 4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 15.11.2016р., позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду містка Києва, посилається на неповне з'ясування обставин судом першої інстанції, що мають значення для справи; на порушення останнім норм процесуального права.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Оберемком Романом Анатолійовичем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши підстави залишення позовної заяви без розгляду, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що до заяви не було додано документів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується позов, а саме додаток №1 до Договору з якого б чітко вбачалося передачу в заставу майнових прав щодо спірного майна.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.63 ГПК України у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є визнання за Національним баком України права застави на набуте Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" у власність нерухоме майно, а саме: а) нежитлове приміщення № 164 - торгове (літера А), загальною площею 729,9 м.кв., (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00); б) нежитлове приміщення № 164-а - торгове, загальною площею 35,30 м.кв. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Червоноармійська (Печерський, Голосіївський, Шевченківський райони), будинок 72; в) земельну ділянку, загальною площею 9,0030 га., що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, село Старі Безрадичі, кадастровий номер :12:028:0026, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, яке включено до складу ліквідаційної маси та підлягає використанню виключно для позачергового задоволення вимог Національного банку України, як заставодержателя за договором застави майнових прав від 01.04.2014р. №27/3МП.

В позовній заяві містяться посилання на додатки до неї, зокрема на копію кредитного договору №27 від 01.04.2014р. з додатками до нього та копію договору застави майнових прав №27/ЗМП від 01.04.2014р. з додатками до нього.

У відповідності до п.3.5 постанови Пленум Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р., якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Отже, суд першої інстанції мав право витребувати у сторін як копії так і оригінали документів для огляду, а не повертати позовну заяву без розгляду з підстав п.3 ч.1 ст.63 ГПК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції також виходив з того, що до заяви не було додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (ч.2 ст.44 ГПК України).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, немайнового характеру: 1 розмір мінімальної заробітної плати, за заяву про вжиття заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. станом на 01.01.2016 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378,00 грн.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу дійшов до висновку, що позовні вимоги є майновими, однак позивачем було сплачено судовий збір як за немайнову вимогу в розмірі 1 378,00 грн. (меморіальний ордер № від 19.10.2016р.).

Судова колегія з даними висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки як зазначалось вище предметом позову є визнання за Національним баком України права застави на набуте Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" у власність нерухоме майно. Тобто, при визнанні права застави, скаржник не отримує відповідного матеріального блага, а встановлює та отримує в подальшому право вимоги у випадку реалізації відповідачем предмету застави.

Крім того, в позовній заяві не було заявлено майнової вимоги, а саме про стягнення грошей, перерахування коштів, витребування майна, визнання права власності.

Отже, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі встановленому ст.4 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву не в повній мірі досліджено матеріали справи та не перевірено наявні докази, що потягло за собою прошення норм процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції було переглянуто та скасовано ухвалу суду першої інстанції з числа зазначених у ч.7 ст.106 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, тому розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Керуючись статтями 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року у справі №910/20631/16 задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року у справі №910/20631/16 скасувати.

3.Матеріали справи №910/20631/16 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

Т.І. Разіна