ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 918/1193/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 24 882, 17 грн.

За участі: Від позивача: Бородавко А.П. (дов. 03-05/1/1 від 04.01.16 р.); Від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Рівнетеплоенерго" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення 24 882, 17 грн. заборгованності за договором постачання теплової енергії № 730 від 01.06.10 р. з яких: 19 577, 77 грн. сума основного боргу, 115, 19 грн. пені, 741, 79 грн. 3% річних та 4 447, 42 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою від 04.11.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1193/16 розгляд якої призначено на 16.11.16 р.

До канцелярії суду 15.11.16 р. від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи, зокрема копії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-НКРЕКП) про зміну тарифів.

Ухвалою суду від 16.11.16 р. розгляд справи було відкладено на 06.12.16 р.

Представник Позивача в судових засіданнях 16.11.16р. та 06.12.16р. підтримав позовні вимоги повністю з підстав зазначених у позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач в судові засідання 16.11.16 р. та 06.12.16 р. не з'являвся, поштові повідомлення повернулися до суду неотриманим із зазначенням "За закінченням терміну зберігання".

Враховуючи нез'явлення Відповідача в судові засідання та повернення поштових повідомлень до суду неотриманими, суд вважає за необхідне зазначити, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

В матеріалах справи міститься також Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначена адреса Відповідача: 33005, Рівненська обл., вул. Врубеля, 31 на яку судом відправлялися поштові повідомлення (а.с. 53).

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за наявними матеріалами без участі представника зазначеного учасника судового процесу.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06.12.2016 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів, які подано до позову на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представника Позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

1 червня 2010 року між Позивачем (далі-підприємство) та Відповідачем (далі-споживач) укладено договір № 730 на постачання теплової енергії (далі-договір), відповідно до якого підприємство зобов'язалося надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, у свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. договору). За п. 1.4. договору теплова енергія подається споживачу за адресою: м. Рівне, вул. Буковинська, 6/110.

Згідно із п. 4.2. договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом.

Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає підприємству звіт про фактичне споживання теплової енергії до 25 числа поточного місяця. У разі неподання звіту в обумовлений термін, нарахування проводиться розрахунковим способом (п.4.4 договору).

Пунктом 4.5. договору передбачено, що межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін, вказана в додатку № 1 до договору, не може бути змінена в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Розмір щомісячної плати за опалення та підігрів води на момент укладання договору становить 591,92 грн. в місяць за 1 Гкал для інших споживачів. (п.5.2 підп.б Договору). Розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. (п. 5.4. Договору).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі-Постанова НКРЕКП) від 29.10.15 р. № 2690, з 01.11.2015 року встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал в розмірі 1 474, 21 грн. без ПДВ, Постановою НКРЕКП № 54 від 28.01.2016 року з 01.02.2016 року встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1 418, 59 грн. без ПДВ, Постановою НКРЕКП від 30.04.15 р. № 1431 встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1 529,46 грн. без ПДВ, Постановою НКРЕКП від 31.03.15 р. № 988 встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1 599,38 грн. без ПДВ, Постановою НКРЕКП від 28.11.14 р. № 527 встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1 305, 92 грн. без ПДВ, Постановою НКРЕКП від 13.06.14 р. № 675 встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 1 093, 01 грн. без ПДВ, Постановою НКРЕКП від 31.12.13 р. № 379 встановлено тариф для інших споживачів з розрахунку за 1 Гкал - 796, 00 грн. без ПДВ

Пунктом 5.7. договору передбачено, що у платіжних дорученнях споживач повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. При наявності боргу за спожиту теплову енергію кошти, що надходять, зараховуються в погашення боргу за теплову енергію, спожиту за минулі періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

Згідно із п. 5.10. договору в інформативному порядку підприємством можуть направлятись рахунки споживачу. У рахунок включається оплата за теплову енергію, пеня, штраф та інші фінансові санкції за порушення умов цього договору.

Підпунктом 3.2.1. п. 3.2. договору визначено, що споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором.

Суд встановив, що позивачем на виконання умов договору було відпущено відповідачу теплову енергію за період з 01.03.2014 року по 11.04.2016 року, вартість якої останній не оплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 19 577, 77 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме рахунками за надані послуги теплопостачання: № 730 від 31.03.14р., 30.04.14р., 28.11.14р., 31.12.14р., 30.01.15р., 27.02.15р., 31.03.15р., 30.04.15р., 30.10.15р., 30.11.15р., 31.12.15р., 29.01.16р., 29.02.16р., 31.03.16р., 29.04.16р. (а.с. 16-20).

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов'язок теплопостачальної організацій забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів. Відповідно до ч. 7 ст. 19 Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У силу вимог ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 23 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" від 03.10.2007 року № 1198 визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Пунктом 40 вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно із п. 20 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення"від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п. 30 цієї постанови Кабінету Міністрів України споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення основної заборгованності в сумі 19 577, 77 грн. підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати спожитої теплової енергії позивачем нараховано та заявлено до стягнення 115, 19 грн. пені, 741, 79 грн. 3% річних та 4 447, 42 грн. втрат від інфляції.

Підпунктом 6.3.3. п. 6.3. договору передбачена відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також 3 % річних від простроченої суми та сплати основного боргу з урахуванням індексу інфляції.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що розрахунок пені Позивачем проведений аріфметично вірно, відповідно до норм чинного законодавста, а тому пеня підлягає стягненню у заявленому розмірі 115, 19 грн.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних в розмірі 741,79 грн. судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, у зв'язку з чим вимоги Позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотки річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника.

Судом при перерахунку інфляційних втрат встановлено, що інфляційні втрати за період прострочення оплати складають 4 499, 19 грн., оскільки клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог не подавалось позивачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача інфляційних втрат у заявленому розмірі 4 447, 42 грн.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказів сплати боргу під час розгляду справи Відповідач суду не надав.

З наданих позивачем суду доказів вбачається, що позивач прийняті на себе зобов'язання з виконання умов договору виконав належним чином, однак відповідач за надані послуги по теплопостачанню розрахунки не здійснив.

Враховуючи наведене, дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (вул. Д. Галицького, 27, м. Рівне, 33027, ) 19 577 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 77 коп. основного боргу, 115 (сто п'ятнадцять) грн. 19 коп. пені, 741 (сімсот сорок одна) грн. 79 коп. 3% річних, 4 447 (чотири тисячі чотириста сорок сім) грн. 42 коп. інфляційних втрат та 1 378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення підписано 08.12.2016 року.

Суддя Гудзенко Я.О.