РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016справа № 910/1557/16

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент"
до Міністерства оборони України
про визнання договору оренди нежитлових приміщень укладеним та стягнення
312.188, 00 грн. збитків
Суддя Пасько М.В.
Представники:
від позивача не з`явився,
від відповідача Калюжний А.П. предст. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцент" (надалі по тексту - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (надалі по тексту - відповідач) про визнання договору оренди нежитлових приміщень укладеним та стягнення 312.188, 00 грн. збитків.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року провадження по справі № 910/1557/16 припинено у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.16 року у справі № 910/1557/16 ухвалу господарського суду міста Києва від 14.04.16 року у справі № 910/1557/16 скасовано, а справу №910/1557/16 передано до господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті
Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 19.07.16 за № 04-23/1321 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу даної справи, за результатом проведення якого справа № 910/1557/16 передана на розгляд судді Стасюку С.В.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.07.16 (суддя Стасюк С.В.) прийнято справу № 910/1557/16 до провадження та призначено її розгляд на 11.08.16.
11.08.16 у судовому засіданні оголошено перерву до 08.09.16.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.16 відкладено розгляд справи на 04.10.16.
У зв`язку із відсутністю допуску у судді Стасюка С.В. до роботи з документами, що містять інформацію з обмеженим доступом справа передана на повторний автоматичний розподіл.
Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва призначено автоматичний розподіл справи.
Внаслідок вказаного розподілу справа № 910/1557/16 передана для розгляду судді Паську М.В.
Враховуючи викладене, розгляд справи призначено на 02.11.16.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.16 відкладено розгляд справи на 16.11.16.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.16 відкладено розгляд справи на 07.12.16.
29.11.16 від Позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.
06.12.16 від Відповідача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.
Представник Відповідача, у судовому засіданні, доповів по суті наданого відзиву на позовну заяву, а також надав усні пояснення щодо позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд
ВСТАНОВИВ:

Позивач у своїй позовній заяві, з урахуванням наданих уточнень, просить суд:
-визнати укладеним договір оренди нежитлових приміщень між товариством з обмеженою відповідальністю "Акцент" та Міністерством оборони України, на умовах викладених в проекті договору підписаного товариством з обмеженою відповідальністю Акцент", з дати набрання чинності рішенням законної сили
-стягнути з Міністерства оборони України збитків (упущеної вигоди ) в розмірі 312.188, 00 грн.
-зобов`язати Відповідача - Міністерство оборони України звільнити заняті приміщення та здати за актом товариству з обмеженою відповідальністю "Акцент" у місячний термін, у разі незгоди представників Міністерства оборони України підписати договір оренди нежитлових приміщень розташованих за адресою: Донецька область, місто Авдіївка, вул. Грушевського (Чапаєва ), будівля 2-Г.
-стягнути з Міністерства оборони України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент" судовий збір в розмірі 6.060, 82 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що 02.06.15 військовослужбовці 53 окремої механізованої бригади МЗС України під керівництвом підполковника Гричишкіна Валерія Борисовича (начальник розвідки в/ч НОМЕР_1 ) зайняли територію товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент".
ОСОБА_1 повідомив, що на території підприємства буде розташована війсь кова частина, згідно листа до міського голови Авдіївки з проханням "надати приміщення для розміщення військовослужбовців 53 ОМБр МЗС України" та "Бойове розпорядження командира 53 ОМБр №0515/276г/дск КП Очеретіно (4796) 10.00 01.06.2015 р." за підпи сом ТВО командира 53 окремої механізованої бригади полковника Ю.В. Белякова та ТВО начальника штабу, першого заступника командира 53 ОМБр майора М.М. Чумака з печа ткою № 2 військової частини НОМЕР_1 Міноборони України, код НОМЕР_2 . У вказаному роз порядженні було вказано про необхідність розміщення роти за адресою: Донецька об ласть, місто Авдіївка, вулиця Чапаєва, будівля 2Г.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про необґрунтованість поданого позову, у зв`язку з чим він просить суд відмовити в задоволенні позову.
Оцінюючи подані Позивачем та Відповідачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, акт № 1 від 13.06.15 підписаний ТВО командира 53 окремої механізованої бригади полковник Беляковим Ю.В. та скріплений печаткою Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ).
З наданих Відповідачем документів, вбачається, що Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) не існує, а в підпорядкуванні Міністерства оборони України перебуває Військова частина польова пошта НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).
Отже, з даних тверджень можна дійти висновку, що нежитловими приміщеннями Позивача користувалося інше військове формування, яке немає відношення до Міністерства оборони і яке виступає Відповідачем у справі.
Щодо визнання укладеним договору оренди нежитлових приміщень між Позивачем та Відповідачем, слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.
Відповідно до вимог ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Однією з вимог, додержання яких є необхідною для чинності правочину, згідно з ч. 3 статті 203 Цивільного кодексу України, є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вже було зазначено вище, Військова частина польова пошта НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) не підпорядкована Міністерству оборони України, а від останнього відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди нежитлових приміщень, які належать Позивачу.
Також, слід звернути увагу на те, що Позивачем не надано суду належних доказів, того, що Військова частина польова пошта НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) підпорядкова Міністерству оборони України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.
Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмові у позові покладаються судом на Позивача.
Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити повністю.
2.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.В. Пасько

Повне рішення складено 14.12.16.