ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.12.2016 Справа № 904/9004/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія ТМ", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 547 353 грн. 41 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № б/н від 06.10.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія ТМ" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради заборгованість в розмірі 547 353 грн. 41 коп., з яких: 424 354 грн. 60 коп. - сума основного боргу, 104 121 грн. 27 коп. - інфляційне збільшення, 18 877 грн. 54 коп. - 3% річних, відповідно до умов Договору №2014/11/5 від 01.11.2014р. на виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач явку свого повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2014р. між Комунальним підприємством "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія ТМ" (виконавець) укладено Договір №2014/11/5 на виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення (надалі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає та зобовязується оплатити виконавцю, а виконавець приймає на себе зобовязання безпосередньо або шляхом залучення на договірних засадах фізичних та юридичних осіб організувати і надавати послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення житлового фонду комунальної власності, згідно переліку робіт/послуг (додаток №1) та згідно дислокації будинків, що обслуговуються (додаток №2) у відповідності до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2006р. №76 та Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу від 10.08.2004р. №150 (п. 1.1 Договору).

За умовами п. 6.1 Договір складено в двох примірниках по одному для кожної зі сторін та діє з 01.11.2014р. по 31.12.2015р.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість робіт за цим договором визначається по статтях витрат на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, згідно переліку робіт/послуг та їх вартості в межах діючого тарифу.

Згідно до п. 2.2 Договору до 5-го числа місяця, наступного за звітним виконавець дає замовнику акти виконаних робіт (надалі - акти) і рахунок на оплату. Замовник підписує акти, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін повертає один примірник актів виконавцю. На підставі підписаних актів та рахунку виконавця, замовник здійснює розрахунок за виконані роботи протягом десяти днів з дати підписання.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу відповідні послуги, про що сторонами складений та підписаний ОСОБА_1 надання послуг №31 від 31.03.2015р. на суму 424 354 грн. 60 коп. (а.с. 19).

На підставі цього позивачем був наданий відповідачу рахунок на оплату наданих послуг № 31 від 31.03.2015 р. на вказану суму.

В порушення своїх зобовязань за Договором відповідач надані та прийняті послуги позивача не оплатив, у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 424 354 грн. 60 коп.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 13.04.2015р. по 05.10.2016р. в сумі 18 877 грн. 54 коп. та інфляційні втрати за вказаний період в розмірі 104 121 грн. 27 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками, актом надання послуг, обґрунтованим розрахунком позовної суми тощо.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Вищевказаний Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, виконаного позивачем, судом встановлено, що, з урахуванням строку виникнення грошового зобовязання у відповідача та меж нарахування, період нарахування становить з 11.04.2015 р. по 05.10.2016 р., і, відповідно сума нарахувань більша, однак, враховуючи, що суд не може виходити за межі позовних вимог, розмір 3% річних становить 18 877 грн. 54 коп. за період з 13.04.2015р. по 05.10.2016р. та є таким, що підлягає задоволенню.

Щодо інфляційних нарахувань слід зазначити наступне.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховані вищенаведені приписи, тому, задоволенню підлягає 47 565 грн. 08 коп. інфляційних за період травень 2015 р. вересень 2016 р. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені договором, майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеної із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступних розмірах: 424 354 грн. 60 коп. основного боргу, 47 565 грн. 08 коп. інфляційних нарахувань, 18 877 грн. 54 коп. 3% річних. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради (49040, м. Дніпро, пр. К.Маркса, б. 88А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія ТМ" (49000, м. Дніпро, вул. Шинна, 22, ) 424 354 грн. 60 коп. (чотириста двадцять чотири тисячі триста пятдесят чотири грн. 60 коп.) сума основного боргу, 47 565 грн. 08 коп. (сорок сім тисяч пятсот шістдесят пять грн. 08 коп.) інфляційне збільшення, 18 877 грн. 54 коп. (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім грн. 54 коп.) 3% річних, 7 361 грн. 96 коп. (сім тисяч триста шістдесят одна грн. 96 коп.) судовий збір.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_2

Повне рішення складено 13.12.16р.