РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 906/1058/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу кредитора - Приватного підприємства "Фелд" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.11.16 р.

у справі № 906/1058/14 (суддя Костриця О.О. )

за заявою Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко"

до Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко"

про банкрутство

за участю представників сторін:

кредитора - не з'явився;

боржника - не з'явився;

арбітражного керуючого - ОСОБА_1 (довіреність №967 від 29.07.2015р.).

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.11.2016 року у справі № 906/1058/14 за заявою Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко" про банкрутство, серед іншого, визнано кредиторські вимоги Приватного підприємства "Фелд" до боржника на загальну суму 119 157 523,84 грн. основного боргу, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо в шосту чергу, як такі, що підлягають задоволенню тільки у ліквідаційній процедурі, 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, які підлягають включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, кредитор - ПП "Фелд" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.11.2016 року в частині визнання грошових вимог ПП "Фелд" до ДП "Фірма "Дайленко", які підлягають задоволенню в шостій черзі, скасувати та прийняти в цій частині нову ухвалу про визнання грошових вимог на загальну суму 119 157 523,84 грн. із віднесенням їх до четвертої черги.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Арбітражний керуючий у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники боржника та кредиторів не з'явилися.

При цьому, 05.12.2016 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від представника апелянта надійшло клопотання про відкладенння розгляду скарги.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, ухвалою апеляційного суду від 17.11.2016 року явка представників сторін обов'язковою не визнавалася, та зважаючи на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з огляду на заперечення представника арбітражного керуючого, колегія суддів, розглянувши вищевказане клопотання, прийшла до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення та відповідно відкладення розгляду апеляційної скарги.

Безпосередньо в судовому засіданні представник арбітражного керуючого повністю підтримав вимоги та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника арбітражного керуючого, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду в частині розгляду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Житомирської області від 26.08.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Оголошення про порушення справи про банкрутство боржника оприлюднено на сайті Вищого господарського суду України 27.08.2014 року.

11.11.2014 року до місцевого господарського суду надійшла заява Приватного підприємства "Фелд" від 04.11.2014р. вх.№02-20/1036/14 про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 119157523,84 грн., які просить віднести до IV черги реєстру вимог кредиторів, 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, які віднести до I черги реєстру вимог кредиторів боржника (т.3, а.с. 44-76).

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про задоволення вимог Приватного підприємства "Фелд" до боржника на суму 119 157 523,84 грн. заборгованості, яка підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів окремо в шосту чергу, 1218 грн. витрат по сплаті судового збору, які підлягають включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Заява кредитора має містити найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, які додаються до заяви. До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними доказами, оскільки відповідно до вимог ст.23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори одночасно зі заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують.

Згідно ч.1 ст.24 Закону про банкрутство, господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог ч.3 ст.23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Враховуючи зазначене, обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу поданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог покладений на господарський суд.

Як вже зазначалося вище, 11.11.2014 року до місцевого господарського суду надійшла заява Приватного підприємства "Фелд" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 119157523,84 грн., які останній просить віднести до IV черги реєстру вимог кредиторів, 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, які віднести до I черги реєстру вимог кредиторів боржника (т.3, а.с. 44-76).

Вказана заява обгрунтована тим, що 04.03.2013 року між Приватним підприємством Фірма "Фелд" (постачальник/кредитор) та Дочірнім підприємством "Фірма "Дайленко" (покупець/боржник) був укладений договір №16/Б поставки нафтопродуктів (далі - договір поставки, т.3, а.с. 57-60), відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався поставити, а боржник прийняти та оплатити нафтопродукти, а саме: згідно з додатком №1 до договору - бітум нафтовий БНД 60-90 в кількості 15 000 тонн, вартістю 7800,00 грн (з ПДВ) за 1 тонну, всього на загальну суму 117 000 000,00 грн. Товар відпускається на складі постачальника в транспорт покупця (автоцистерни) (т.3, а.с.60).

Відповідно до п.3.5.2 договору поставки, датою виконання зобов'язання з поставки продукції автомобільним транспортом постачальника вважається дата проставлення штампу та підпису представником покупця на примірниках товарно-транспортної накладної, яка підтверджує приймання продукції в пункті призначення.

Згідно з п.3.5.3 договору при поставці продукції на умовах самовивозу відпуск продукції покупцю здійснюється постачальником на підставі довіреності на отримання продукції, виданої покупцем.

Датою виконання зобов'язання постачальника з поставки продукції покупцю на умовах самовивозу, вважається дата товарно-транспортної накладної, що містить підпис представника покупця, діючого на підставі довіреності (п.3.5.4 договору поставки).

Відповідно до п.4.1 договору поставки, ціна, строки та порядок оплати кожної партії продукції відображаються у додатках до договору.

Як встановлено судами обох інстанцій, на виконання умов договору поставки та взятих на себе зобов'язань, ПП "Фелд" поставлено боржнику нафтопродуктів на загальну суму 111 162 292,80 грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (т.14, а.с. 161-250, т.15, а.с. 1-76).

Натомість, боржник в порушення умов договору поставки, розрахунки за поставлені нафтопродукти не здійснив.

Таким чином, заборгованість ДП "Фірма "Дайленко" перед ППП "Фелд" за договором поставки нафтопродуктів становить 111 162 292,80 грн. та є обґрунтованою і підтвердженою належними доказами.

Крім того, 07.03.2013 року між Приватним підприємством Фірма "Фелд" (перевізник/кредитор) ДП "Фірма"Дайленко" (вантажеотримувач/боржник) був укладений договір №27/Т перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - договір перевезення, т.3, а.с. 62-63), згідно умов якого перевізник зобов'язувався доставити автомобільним транспортом вантаж - а саме: згідно з додатком №1 до договору - бітум в кількості 15 000 тон за ціною 210,00 грн. (з ПДВ) за 1 тонну вантажу та вартістю вантажно-розвантажувальних робіт з розрахунку 156,00 грн. за 1 тонну вантажу, ввірений йому вантажевідправником вантаж в пункт призначення, в термін встановлений договором, та видати його вантажоотримувачу, а боржник зобов'язувався оплатити за перевезення вантажу передбачену даним договором винагороду (т.3, а.с.63 зі зворотньої сторони).

Відповідно до п. 1.2 договору, умови перевезення вантажу вказуються у специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Оплата винагороди здійснюється вантажеотримувачем в безготівковій формі на розрахунковий рахунок перевізника на протязі десяти банківських днів з моменту отримання акту виконаних робіт. Вартість послуг з перевезення вантажу вказується у специфікації до договору (п.п. 3.1, 3.2 договору перевезення).

Як встановлено судами обох інстанцій, на виконання умов договору перевезення та взятих на себе зобов'язань, ПП "Фелд" надано боржнику послуг по перевезенню на загальну суму 5 216 174,26 грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі прийняття робіт №ОУ-00003 від 29.03.2013р. на суму 1 171 200,00 грн., №ОУ-00007 від 30.04.2013р. на суму 2 054 387,28 грн., №ОУ-000012 від 31.05.2013р. на суму 1 990 586,98 грн. (т.3, а.с. 64-66).

Таким чином, заборгованість ДП "Фірма "Дайленко" перед ПП "Фелд" за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом становить 5 216 174,26 грн та є обґрунтованою і підтвердженою належними доказами.

Крім того, 18.03.2013 року між ПП Фірма "Фелд" (зберігач/кредитор) та ДП "Фірма "Дайленко" (поклажодавець/боржник) був укладений договір зберігання нафтопродуктів на складі (далі - договір зберігання, т.3, а.с.68-70), згідно умов якого зберігач зобов'язувався прийняти на відповідальне зберігання на власному пункті зливу-наливу, що розташований за адресою: Луганська область, Антрацитівський район, с.Зелений Гай, вул. Шкільна, 37 нафтопродукти поклажодавця, а саме: бітум нафтовий дорожній.

Відповідно до п. 1.3 договору, зберігання здійснюється шляхом підписання акта здачі-приймання в присутності представника поклажодавця.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 договору зберігання, передача нафтопродуктів зберігачу здійснюється поклажодавцем окремими партіями в кількості, асортименті та строки обумовлені додатково. Зберігач в підтвердження прийняття нафтопродуктів на зберігання видає поклажодавцю документ, що посвідчує факт прийняття нафтопродуктів.

Згідно п. 5.1.1 договору з кожної партії нафтопродуктів зберігачем стягується плата згідно акту виконаних робіт: 195,00 грн. за тонну бітуму нафтового дорожнього.

Як встановлено судами обох інстанцій, на виконання умов договору зберігання та взятих на себе зобов'язань, ПП "Фелд" надано послуги по зберіганню нафтопродуктів на складі на загальну суму 2 779 056,78 грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі прийняття робіт №ОУ-00004 від 29.03.2013р. на суму 624000,00 грн., №ОУ-00008 від 30.04.2013р. на суму 1 094 550,06 грн., №ОУ-0000113 від 31.05.2013р. на суму 1 060 506,72 грн. (т.3, а.с.71-73).

Таким чином, заборгованість ДП "Фірма "Дайленко" перед ПП "Фелд" за договором зберігання нафтопродуктів на складі становить 2 779 056,78 грн. та є обґрунтованою і підтвердженою належними доказами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог Приватного підприємства "Фелд" до боржника на загальну суму 119 157 523,84 грн. (111 162 292, 80 грн. + 5 216 174,26 грн. + 2 779 056,78 грн.).

Щодо черговості включення до реєстру вимог кредиторів задоволених вимог Приватного підприємства "Фелд" колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кредиторська заборгованість до боржника виникла ще до порушення провадження у справі, а отже, вказані вимоги є конкурсними.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч.1 ст.23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" від 15.12.2009р. №15 роз'яснено, що поновлення встановлених Законом строків судових процедур банкрутства не передбачено, але ці строки може бути продовжено судом у випадках, передбачених Законом. Наприклад, за правилами частини першої ст.17 та ч.2 ст.22 Закону та можуть бути продовжені судом строки санації боржника та ліквідації банкрута.

До аналогічних висновків дійшов і Вищий господарський суд України надаючи роз'яснення щодо порядку застосування положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у новій редакції), яка викладена у Інформаційному листі "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011р. № 4212-УІ)" від 28.03.2013р. №01-06/606/2013.

Зокрема, Вищий господарський суд України зазначив, що ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює порядок виявлення кредиторів. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення. Після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, в порядку статті 23 Закону незалежно від настання строку виконання зобов'язань. При цьому після включення таких вимог до реєстру вимог кредиторів на ці вимоги поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в ліквідаційній процедурі у шосту чергу. Такі кредитори не беруть участі в представницьких органах кредиторів (зборах та комітеті кредиторів).

Слід мати на увазі, що звернення до господарського суду з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство - це право кредитора. Крім випадків, прямо передбачених Законом, господарський суд не може включити відповідні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів поза волею кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, оголошення про порушення справи про банкрутство ДП "Фірма "Дайленко" оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 27.08.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.50 ГПК України, перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним (ч.4 ст.51 ГПК України).

З огляду на викладене, останнім днем строку подання заяв з вимогами до ДП "Фірма "Дайленко" є 26.09.2014 року (включно).

З відбитку штемпеля на конверті та опису вкладення у цінний лист вбачається, що ПП "Фелд" звернулося до суду з заявою про визнання кредитором ДП "Фірма "Дайленко" 07.11.2014 року, що в свою чергу свідчить про пропуск ПП "Фелд" тридцятиденного строку на звернення кредиторів з вимогами до боржника.

Разом з тим, пропуск особою встановленого строку для звернення з конкурсними вимогами не має наслідком втрату такою особою статусу кредитора боржника. У цьому випадку змінюється лише статус таких грошових вимог, які не є конкурсними, а у відповідності до вимог п.4 ст.23 Закону про банкрутство погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Отже, в попередньому засіданні розгляду судом по суті підлягають усі заявлені до боржника грошові вимоги кредиторів, у тому числі ті, що заявлені після закінчення присічного тридцятиденного строку, встановленого для їх подання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі №906/966/13 від 20.08.2014 року.

При цьому, доводи скаржника відносно того, що судом першої інстанції невірно застосовано ч.4 ст.23 Закону про банкрутство з урахуванням того, що згідно ст.52 ГПК України перебіг усіх незакінчених процесуальних строків зупиняється із зупиненням провадження у справі, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки строк, визначений ст.23 Закону, на звернення до суду з кредиторськими вимогами є граничним і поновленню не підлягає і кредитори зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначене узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постанові від 15.06.2016 року у справі №906/1058/14.

Крім того, Законом про банкрутство не передбачено зупинення чи поновлення строків, визначених ст.23 Закону про банкрутство, у випадку зупинення провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що спеціальний закон, що визначає порядок провадження у справах про банкрутство, не містить положень щодо зупинення перебігу граничного строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення вимог Приватного підприємства "Фелд" до боржника на суму 119 157 523,84 грн., та включення даних грошових вимог до реєстру вимог кредиторів окремо в шосту чергу, як таких, що підлягають задоволенню тільки у ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Фелд" до боржника ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фелд" - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.11.2016 року у справі №906/1058/14 в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Фелд" до боржника - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.