ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.12.2016 р. Справа№ 914/3542/14

за скаргою Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області по справі №914/3542/14

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів

про стягнення 2380198,04грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від скаржника (стягувача): не зявився

від боржника: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від ДВС: не зявився

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла скарга (вх.№4842/16 від 10.10.2016р.) Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про: визнання незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, яка призвела до невиконання наказу господарського суду Львівської області від 24.03.2015р. №914/3542/14 та не стягнення грошових коштів на користь ДК «Газ України» та зобовязання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 вчинити всі можливі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для повного фактичного виконання наказу господарського суду від 24.03.2015р.

Ухвалою суду від 12.10.2016р. скарга прийнята і призначена до розгляду в судовому засіданні на 26.10.2016р. Ухвалою суду від 26.10.2016р. розгляд скарги відкладено на 14.11.2015р. у звязку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 14.11.2016р. розгляд скарги відкладено на 07.12.2016р. для надання можливості скаржнику ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження.

Скаржник явки повноважного представника в судове засідання 07.12.2016р. не забезпечив, проте на електронну поштову адресу господарського суду подав пояснення щодо матеріалів виконавчого провадження.

Представник боржника в судове засідання 07.12.2016р. зявився, у задоволенні скарги просив відмовити зважаючи на її безпідставність, про що подав також письмові пояснення (вх.№48386/16 від 01.12.2016р.).

Органом Державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються, явки повноважного представника в судове засідання 07.12.2016р. не забезпечено, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином.

Зважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, а також те, що судом, у відповідності до ч.3 ст. 4-3 ГПК України, створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, підстави для відкладення розгляду скарги, передбачені у ст.77 ГПК України, не вбачаються.

Розглянувши подані матеріали, оцінивши подані докази в їх сукупності та заслухавши пояснення стягувача та боржника, судом встановлено таке.

Рішенням господарського суду Львівської області від 10.12.2014р. у справі №914/3542/14 позов Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 1374759,84грн. індексу інфляції, 968134,94грн. 3% річних та 46857,90грн. судового збору. Вказане рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2015р. Після набрання вказаним рішенням законної сили, на його примусове виконання господарським судом Львівської області 24.03.2015р. видано відповідний наказ, який предявлено стягувачем до виконання в Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, яким 22.04.2015р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47291564.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 30.04.2015р. вказане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження №40909546.

Постановою головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 30.04.2015р. виконавче провадження зупинено, зважаючи на участь боржника у процедурі погашення заборгованості згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», про що орган Державної виконавчої служби повідомлено заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 28.04.2015р. про зупинення виконавчого провадження. Виконавче провадження поновлено постановою державного виконавця від 26.06.2015р.

Суд також звертає увагу на те, що ухвалою господарського суду Львівської області від 27.08.2015р. задоволено частково заяву ЛМКП «Львівтеплоенерго» та надано розстрочку виконання рішення суду від 10.12.2014р. на 8 місяців шляхом стягнення 19914,61грн. щомісячно з 01.09.2015р. по 30.04.2016р. та стягнення 2250350,41грн. в травні 2016 року (після закінчення опалювального сезону).

Постановою головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 11.11.2015р. матеріали зведеного виконавчого провадження №40909546, до яких входить і виконавче провадження №47291564, передано до ППВР ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, які постановою старшого державного виконавця Шелінської Ю.А. від 16.11.2015р. прийнято до виконання.

Скаржник стверджує, що встановлений судом графік погашення заборгованості боржником не виконувався, будь-яких платежів, в тому числі й часткових, боржником не здійснено, а з червня 2016 року - моменту закінчення наданої судом розстрочки виконання рішення суду державним виконавцем не здійснено жодної примусової дії, спрямованої на виконання рішення суду, не виставлено платіжні вимоги щодо списання коштів з банківських рахунків боржника, внаслідок чого кошти не стягувались, а рішення господарського суду Львівської області від 10.12.2014р. не виконано у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» 6-ти місячний строк.

Зазначене зумовило звернення ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, яка призвела до невиконання наказу господарського суду Львівської області від 24.03.2015р. №914/3542/14 та не стягнення грошових коштів на користь ДК «Газ України» та зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 вчинити всі можливі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для повного фактичного виконання наказу господарського суду від 24.03.2015р.

При вирішенні скарги суд виходив з такого.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено ч.1 ст.121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Конституцією України, а саме ч.2 ст.19 передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права та обовязки державного виконавця у виконавчому провадженні встановлено ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999р.; з подальшими змінами та доповненнями), якою визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1).

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.п. 5, 6 ч.3). Зазначене також кореспондує правам та обовязкам виконавців, в тому числі й державних, визначеним у ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII від 02.06.2016р.; з подальшими змінами та доповненнями).

Так, ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999р.; з подальшими змінами та доповненнями) визначено такий порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника: звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Статтею 65 зазначеного Закону також визначено особливості звернення стягнення на кошти боржника юридичної особи, а у ст.57 визначено процедуру проведення арешту майна.

Обґрунтовуючи звернення до суду зі скаргою на бездіяльність органу Державної виконавчої служби, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» стверджує, що з червня 2016 року - часу закінчення наданої судом розстрочки виконання рішення суду по справі №914/3542/14, державним виконавцем не здійснено жодної примусової дії, спрямованої на виконання рішення суду, та не виставлено платіжні вимоги щодо списання коштів з банківських рахунків боржника.

Проте, такі твердження позивача спростовуються матеріалами виконавчого провадження, які долучено органом ДВС до справи. Так, після закінчення розстрочки виконання рішення, наданої господарським судом Львівської області по травень 2016 року, для встановлення наявності рахунків, відкритих у банківських установах, державним виконавцем направлено запит до Державної податкової служби й після одержання відповіді, постановою державного виконавця від 08.11.2016р. у зведеному виконавчому провадженні №40909546 накладено арешт на всі кошти боржника, що містяться на них. Також 08.11.2016р. Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області виставлено платіжні вимоги банкам боржника на списання коштів для погашення заборгованості у вказаному зведеному виконавчому провадженні (знаходяться в матеріалах справи).

Крім того, як вбачається із відповідей (вих.№1-45/В-4/3118 та №1-45/в-4/3119 від 15.04.2016р.) банківських установ, на вимоги відділу примусового виконання рішень УДВС щодо надання інформації про стан рахунків ЛМКП «Львівтеплоенерго» на поточні рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго» накладено арешти за декількома виконавчими провадженнями, проте на них відсутні будь-які кошти.

Окрім цього, суд звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження міститься постанова про арешт майна боржника ЛМКП «Львівтеплоенерго» та оголошення заборони на його відчуження при виконання наказу господарського суду Львівської області у справі №5015/2050/11 від 04.07.2011р., винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області 28.05.2014р. у виконавчому провадженні №34454947, що також входить у зведене виконавче провадження №40909546.

Щодо тверджень скаржника про те, що рішення суду не виконано протягом встановленого законом 6-ти місячного строку, суд звертає увагу на те, що скаргу ДК «Газ України» НАК «Нафторгаз України» на бездіяльність органу Державної виконавчої служби (вих.№31/13-3761 від 06.10.2016р.) написано, направлено і подано до суду вже після вступу в силу Законом України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII від 02.06.2016р.), який не містить вимоги про обовязкове проведення виконавчих дій протягом визначеного строку.

Зазначені вище обставини спростовують доводи, наведені скаржником на підтвердження бездіяльності державного виконавця у ході примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.12.2014р. по справі №914/3542/14 на підставі наказу від 24.03.2015р. про те, що з моменту закінчення наданої судом розстрочки виконання рішення суду по справі №914/3542/14 державним виконавцем не здійснено жодної примусової дії, спрямованої на виконання рішення суду, та не виставлено платіжні вимоги щодо списання коштів з банківських рахунків боржника. Крім того, оскаржуючи бездіяльність органу державної виконавчої служби, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у своїй скарзі не наводить перелік тих виконавчих дій, які, в порушення вимог Закону, не вчинено органом державної виконавчої служби задля примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.12.2014р. по справі №914/3542/14 на підставі наказу від 24.03.2015р., а також не зазначено тих дій, від виконання яких орган ДВС ухиляється без достатніх підстав, допустивши таким чином незаконну бездіяльність, яка порушує права скаржника. В даному випадку слід звернути увагу на п.9.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. якою розяснено, що за результатами розгляду скарги на дії чи бездіяльність органу ДВС судом виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Оскільки скаржником не наведено, а судом, за результатами розгляду даної скарги не встановлено тих дій державного виконавця, які в силу Закону повинні бути вчинені державним виконавцем, або тих дій від вчинення яких державний виконавець безпідставно ухиляється, суд приходить до висновку, що доводи скаржника, наведені на підтвердження бездіяльності органу державного виконавця, спростовуються матеріалами справи, а відтак, їх слід визнати неправомірними і скаргу відхилити.

Правомірність дій, вчинених органом Державної виконавчої служби, зокрема накладення арешту на рахунки та майно боржника, виставлення платіжних вимог банківським установам, в яких у нього відкрито рахунки, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» не оскаржується.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати доводи скаржника - Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» неправомірними, скаргу №31/13-3761 від 06.10.2016р. по справі №914/3542/14 відхилити.

2. Порядок оскарження ухвали суду визначено ст.106 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.