ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.2016 Справа № 904/9741/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА "АЮВІН.", с. Тернівщина, Полтавський район, Полтавська область

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 15 683,59 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Булана Ю.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУПА "АЮВІН" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО" суму основного боргу (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) у розмірі 15 346,80 грн., 3% річних - 90,82 грн. інфляційні втрати 713,69 грн. за договором поставки № 15-1920-02 від 23.12.2015р.

Представник позивача в судове засідання не заявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути 16 475,72 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 15 346,80 грн.;

- 3% річних за користування грошовими коштами Позивача у розмірі 126,14 грн.;

- інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 1002,78 грн.

До заяви додано докази її направлення відповідачу.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що збільшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. У відзиві на позов від 11.11.2016р. відповідач суму основної заборгованості визнав та зазначив, що згідно з записом в експрес-накладній № 2204 дана отримання товару на складі "Нова Пошта" відділення №2 - 10.08.2016р. Відповідно кінцевий строк оплати 08.09.2016р. включно (з урахуванням святкового дня 24 серпня - День незалежності України). Позивачем заявлено період для нарахування 3% річних з 01.09.2016р. по 18.10.2016р. З урахуванням фактичної дати поставки нарахування 3% річних мало початися з 09.09.2016р.

Також відповідач зазначив, що оскільки за умовами договору та специфікації № 1 до нього кінцева дата оплати - 09.09.2016р., а за приписами Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. нарахування інфляційних втрат має починатися з наступного місяця, у якому мав бути здійснений платіж, відповідно, інфляційних нарахувань за вересень не повинно бути.

09.12.2016р. позивач надав до суду пояснення на відзив на позов, в яких зазначив, що як вбачається з експрес-накладної перевізника ТОВ "Нова Пошта" та інформації, що розміщена у відкритому доступі на його сайті, товар доставлено до місця призначення 05.08.2016р. Отже, саме з дати 05.08.2016р. товар наданий у розпорядження покупця.

Крім того, позивач зазначає, що відсутність рахунків не спростовує наявності у покупця обов'язку з оплати поставленого товару, який у розмінні статей 664, 692 Цивільного кодексу України виникає на підставі самого факту отримання товару.

У судовому засіданні 15.11.2016р. оголошено перерву до 12.12.2016р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи не заявлялись.

В судовому засіданні 12.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО" (далі - Відповідач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРУПА "АЮВІН" (далі - Позивач, Продавець) укладено договір поставки № 15-1920-02 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, які додаються до цього договору, іменовану надалі товар.

Згідно п. 1.2. Договору кількість, номенклатура, ціна, терміни поставки та умови оплати товару визначені у специфікаціях, які додаються до цього договору, що складають його невід'ємну частину.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах передбачених у специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину, відповідно до "Інкотермс-2010".

Датою поставки вважається дата отримання товару, зазначена покупцем в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товарно-супровідними накладними (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору момент переходу права власності на товар від продавця до покупця визначений у специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину.

Розрахунки за цим договором здійснюються в гривнях. Розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в специфікаціях. У випадку, якщо в умовах оплати передбачена попередня оплата, то продавець зобов'язаний надати оригінал рахунку на попередню оплату. Податковою накладна надається продавцем у термін, передбачений чинним законодавством (п.п. 4.1., 4.2. Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і скріплення печаткою та діє до 31.12.2016р., а в частині гарантійних зобов'язань - до повного їх закінчення (п. 9.4. Договору).

16.02.2016р. сторонами підписано додаткову угоду № 1 до зазначеного договору, якою доповнено договір специфікацією №2.

Відповідно до пункту 2 Специфікації № 2 умови поставки - СРТ - склад автоперевізника "Нова Пошта", м. Дніпропетровськ, відділення № 2, вул. Кірова, 12.

Пунктом 3 Специфікації №2 встановлено, що умови оплати - 100% за фактом поставки, протягом 20 банківських днів на підставі виставленого рахунку на оплату.

Право власності на товар від продавця до покупця переходить у момент передачі товару на складі автоперевізника "Нова Пошта", м. Дніпродзержинськ, відділення № 2 вул. Кірова, 12 (п. 10 Специфікації №2).

Як зазначив позивач, на виконання умов договору ним поставлено відповідачеві товар на загальну суму 15 346,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № 389 від 04.08.2015р. (а.с. 23). Разом з накладною відповідачеві було передано рахунок на оплату № 467 від 04.08.2016р. на суму 15 346,80 грн. (а.с. 24).

Товар по зазначеній накладній отриманий представником відповідача ОСОБА_1 (довіреність № 244/04 від 03.08.2016р. (а.с. 25) без заперечень, що підтверджується його підписом.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, на підставі чого у нього виникла заборгованість у сумі 15 346,80 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 15 346,80 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу Позивач просить стягнути з Відповідача 3 % річних - 126,14грн. за період з 01.09.2016р. по 09.12.2016р. та інфляційні втрати - 1 002,78 грн. за період з 01.09.2015р. по 30.11.2016р.

Згідно з ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці 3% річних судом встановлено, що їх необхідно нараховувати з 03.09.2016р. по 09.12.2016р., оскільки пунктом 3 Специфікації №2 встановлено, що умови оплати - 100% за фактом поставки, протягом 20 банківських днів на підставі виставленого рахунку на оплату.

На підставі викладеного сума 3% річних за період з 03.09.2016р. по 09.12.2016р., яка підлягає до стягнення становить 123,28 грн.

В частині стягнення 3% річних у сумі 2,86 грн. слід відмовити.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період вересень - листопад 2016 р. становлять 1002,78 грн.

Заперечення відповідача судом не приймаються на підставі наступного.

Згідно ст. 664 ЦК України, товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це.

Як вбачається з експрес-накладної перевізника ТОВ "Нова Пошта" та інформації, що розміщена у відкритому доступі на його сайті, товар доставлено до місця призначення 05.08.2016р. Отже, саме з дати 05.08.2016р. товар наданий у розпорядження покупця.

Крім того, відповідно до умов договору, датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товаросупровідними накладними (п. 3.2. Договору).

Товар вважається поставленим продавцем і прийнятим покупцем: за кількістю - згідно з даними, вказаними у товаросупровідних накладних; за якістю - згідно з сертифікатом якості виробника або іншим документом, що підтверджує якість товару (п. 3.3. Договору).

В п. 4.2. Договору зазначені наступні умови оплати поставленої продукції: розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в специфікаціях. У випадку, якщо в умовах оплати передбачена попередня оплата, то продавець зобов'язаний надати оригінал рахунку на попередню оплату. Податкова накладна надається продавцем у термін, передбачений чинним законодавством.

Згідно пункту 3 Специфікації №2 умови оплати - 100% за фактом поставки, протягом 20 банківських днів на підставі виставленого рахунку на оплату.

Сторони у п. 5.2. Договору передбачили, що приймання продукції за кількістю проводиться згідно з вимогами Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості" від 15.06.1965р. № П-6, затвердженої постановою Держарбітражу. СРСР.

Згідно з п. 12 Інструкції приймання продукції за кількістю здійснюється за транспортними та супроводжувальними документами (рахунку-фактурі, специфікації, описом, пакувальними ярликами та ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених документів або деяких з них не призупиняє приймання продукції. В такому випадку складається акт про фактичну наявність продукції та у акті зазначається, які документи відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, продукція покупцем прийнята на складі покупця без будь-яких зауважень, у тому числі щодо не надання постачальником рахунків. Жодного акту щодо фактичної наявності продукції не складалось та про відсутність документів відповідачем не зазначалось.

Крім того, покупець не направив на адресу постачальника жодних актів, листів претензій стосовно відсутності рахунку на оплату та не нарахував штрафів у відповідності до п. 4.3. договору. Отже, з цього можна зробити висновок, що покупець прийняв товар разом із усіма документами та рахунком в повному обсязі, без будь-яких зауважень.

Відсутність рахунків не спростовує наявності у покупця обов'язку з оплати поставленого товару.

Дана правова позиція узгоджується із правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена у постанові від 18.06.2013р. по справі № 923/38/13-г.

Отже, враховуючи, що видаткова накладна № 389 від 04.08.2016р. не містить будь-якої іншої дати, яка б свідчила про отримання відповідачем товару в інший день, датою отримання відповідачем товару слід вважати 04.08.2016р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу вказаної норми обовязок доведення обставин покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з Відповідача на користь Позивача суми основного боргу у розмірі 15 346,80 грн., 3% річних - 123,28 грн., інфляційних втрат - 1002,78 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 267 525, 526, 527, 530, Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 34, 36, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Кірова, буд. 18Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА "АЮВІН" (36007, Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 37, ) суми основного боргу у розмірі 15 346,80 грн. (п'ятнадцять тисяч триста сорок шість грн. 80 коп.), 3% річних - 123,28 грн. (сто двадцять три грн. 28 коп.), інфляційних втрат - 1 002,78 грн. (одна тисяча дві грн.78 коп.) та витрати по сплаті судового збору 1 377,76 грн. (одна тисяча триста сімдесят сім грн. 76 коп.), про що видати наказ.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 16.12.2016р.

Суддя ОСОБА_2