донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.12.2016 справа №908/2174/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: не зявився
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» м. Бердянськ, Запорізька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від02.11.2016р.
по справі№908/2174/16 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомВідкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж м. Бердянськ, Запорізька область
до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» м. Бердянськ, Запорізька область
провнесення змін до договору про постачання електричної енергії

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж м.Бердянськ, Запорізька область звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» м.Бердянськ, Запорізька область про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №15 від 15.10.2003р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.11.2016р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж, м. Бердянськ, Запорізька область до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» м. Бердянськ, Запорізька область задоволено, абзац 1 пункту 3 додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 15 від 15.10.2003р. викладено у редакції позивача.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» на користь Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Підставою для скасування судового рішення апелянт визначає порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Крім того, скаржник зазначає, що оскільки ст. 188 Господарського кодексу України не встановлено ні процедури погодження, ні строків подання позову до суду, то застосуванню підлягає ст. 181 Господарського кодексу України за аналогією закону.

Представник позивача у судове засідання не прибув, направив відзив.

Представник відповідача у судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Проти розгляду скарги за відсутністю представника позивача не заперечував.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого статтями 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні повноважного представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2003р. між Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (постачальник електричної енергії) та Закритим акціонерним товариством Бердянське підприємство теплових мереж (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 15.

Додатковою угодою від 25.05.2011р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №15 від 15.10.2003р. у звязку зі зміною установчих документів змінено найменування Закритого акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» на Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж».

Розділом 1 договору (в редакції додаткової угоди від 01.11.2006 р. до договору) передбачено, що постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Розділом 2 договору встановлено, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок (ПУЕ) та технічними умовами.

Відповідно до п. 9.7. Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2004 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Зазначений Договір та Додаткові угоди до нього від 01.10.2006р. та від 25.05.2011р. підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств без заперечень.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, а також несе відповідальність за порушення умов договору та правил користування електричною енергією.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2684 від 29.10.2015 (дата набрання чинності - 25.12.2015 р.) було внесено зміни до ПКЕЕ, зокрема, пункт 6.6 глави 6 було викладено у наступній редакції:

Оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком.

У разі систематичного (тричі впродовж; календарного року) порушення споживачем, який застосовує порядок оплати авансовими та/або плановими платежами, умов договору про постачання електричної енергії в частині своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії авансовими та/або плановими платежами постачальник електричної енергії має право ініціювати внесення змін до договору в частині переведення споживача на попередню оплату заявлених обсягів споживання електричної енергії.

Споживачі, які користуються об'єктами (електроустановками) на підставі договорів оренди, здійснюють повну попередню оплату прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період.

Початок та тривалість розрахункового та/або планового періоду для розрахунку плати за спожиту електричну енергію, форма та порядок оплати, терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між; постачальником електричної енергії та споживачем.

Отже, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2684 від 29.10.2015р. було внесено зміни до ПКЕЕ, які обовязкові для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку зі змінами, що були внесені до п. 6.6 ПКЕЕ, позивачем на адресу відповідача було направлено проект додаткової угоди № 1 від 29.02.2016р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 15 від 15.10.2003р. позивачем було запропоновано викласти в новій редакції додаток № 4 до договору.

Відповідач не погодився з абз. 1 п. 3 додатку № 4 в редакції додаткової угоди № 1 від 22.02.2016р. до договору. На адресу позивача 22.03.2016р. було направлено підписану додаткову угоду № 1 з протоколом розбіжностей (лист № 7625 від 22.03.2016р.).

При цьому, проти інших умов додаткової угоди відповідач не заперечував, про що підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Лист було отримано позивачем 06.04.2016р. за вхідним № 1300.

Позивач розглянув протокол розбіжностей до додаткової угоди № 1 та вжив заходи по врегулюванню розбіжностей.

Листом № 2221 від 07.04.2016р. позивач направив відповідачеві протокол узгодження розбіжностей, в якому просив погодитися з редакцією або, у разі незгоди із запропонованою погодженою редакцією, було запропоновано в стовбці Примітка зазначити Виноситься на розгляд господарського суду у зв'язку з незгодою споживача.

Лист відповідачем було отримано 11.04.2016р. за вхідним № 623. Відповіді по узгодженню протоколу розбіжностей від відповідача позивачем не було отримано.

Сторони не дійшли згоди по врегулюванню абзацу 1 п. 3 додатку № 4 до договору за редакцією додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 15 від 15.10.2003р.

Відповідач у протоколі розбіжностей запропонував викласти абзац 1 п. 3 додатку № 4 від 22.02.2016 р. до договору за редакцією додаткової угоди № 1 від 22.02.2016р. в наступній редакції:

У разі відсутності попередньої оплати, оплата споживаної протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться споживачем плановим платежем по рахунку, який направляє йому постачальник електричної енергії за плановий період з 1 по останній день розрахункового періоду на суму 100% від вартості обсягу договірної величини споживання електричної енергії відповідного розрахункового періоду. Кінцевим терміном оплати є 20 число місяця наступного за місяцем споживання електричної енергії.

Позивач запропонував викласти абзац 1 п. 3 додатку № 4 від 22.02.2016р. до договору за редакцією додаткової угоди № 1 від 22.02.2016 р. в наступній редакції:

У разі відсутності попередньої оплати, оплата споживаної протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться споживачем плановим платежем по рахунку, які направляє йому постачальник електричної енергії за плановий період з 1 по останній календарний день поточного місяця на суму 100% від вартості обсягу договірної величини споживання електричної енергії. Кінцевим терміном оплати є 25 число поточного місяця.

За таких обставин, оскільки сторони не дійшли згоди щодо внесення змін до договору, тому, позивач звернувся до господарського суду.

Згідно з п. 9.1 Договору усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Відповідно до пункту 9.3 Договору про постачання електричної енергії № 15 від 15.10.2003р. спірні питання та розбіжності щодо виконання умов цього договору, щодо яких сторонами не буде досягнуто згоди, вирішуються у порядку, встановленому законодавством України.

Статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Крім того, ч. 2 цієї ж статті передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Як визначено вище, позивач направив відповідачу пропозицію про внесення змін до договору у вигляді додаткової угоди № 1 від 22.02.2016р.

Згідно з ч. 3 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідач пропозицію про укладання додаткової угоди № 1 від 22.02.2016р. по внесенню змін до Договору прийняв з зауваженнями. Зауваження були оформлені протоколом розбіжностей.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона мас право передати спір на вирішення суду.

У звязку з тим, що сторони по договору про постачання електричної енергії №15 від 15.10.2003р. не досягли згоди щодо внесення змін до договору позивач правомірно скористався своїм правом та передав спірне питання на вирішення суду.

Згідно з положеннями розділу II пункту 2.1 підпункту г) постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16 грудня 2015 року N 3 Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання, внесення змін до Правил, обов'язок додержання яких законодавчо встановлений статтею 277 Господарського кодексу України, є достатньою підставою для внесення змін до договору в разі невідповідності його умов Правилам.

Таким чином, внесення змін до Додатку № 4 від 22.02.2016р. до Договору за редакцією Додаткової угоди № 1 від 22.02.2016р. є обґрунтованим, а п. 3 зазначеного Додатку № 4, яким передбачено проведення оплати плановим платежем за спожиту електричну енергію, не суперечить приписам ПКЕЕ.

Однак, розглядаючи спір, судом та позивачем залишено поза увагою наступне.

У абз. 5 п. 6.6 ПКЕЕ вказано, що Початок та тривалість розрахункового та/або планового періоду для розрахунку плати за спожиту електричну енергію, форма та порядок оплати, терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між постачальником електричної енергії та споживачем".

Абзацами 1 та 2 п. 6.6 ПКЕЕ зазначено, що Оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком.

Водночас, вносячи зміни до договору, сторони не обмежилися зміною одного пункту, а внесли зміни шляхом підписання нового порядку розрахунку.

В спірному п. 3 Додатку №4 в частині, що узгоджена сторонами, останні передбачили виставлення рахунків на оплату планового платежу.

Встановлено, що виниклий спір стосується кінцевої дати внесення планового платежу за розрахунковий період, яка позивачем запропонована в новій редакції додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 15 від 15.10.2003р. При цьому, сторони не визначили періодичність внесення та розмір такого платежу.

Колегія суддів зазначає, що суд вірно розміркував, що поняття планові платежі це перерахування коштів частинами з певною періодичністю (плановий період) протягом розрахункових періодів (розрахункового періоду). Однак, поза увагою господарський суд залишив той факт, що спірне питання щодо порядку оплати врегульовано не тільки п.6.6., що зазнало змін, а і всім розділом VІ ПКЕЕ, зокрема п.6.11. зазначених правил.

Згідно з п. 6.11 ПКЕЕ рахунок на оплату електричної енергії, спожитої впродовж звітного розрахункового періоду (остаточний розрахунок), та рахунок на оплату заявленого обсягу споживання електричної енергії на найближчий наступний розрахунковий або плановий період (авансовий платіж або попередня оплата) у разі, коли договором про постачання електричної енергії передбачено виставлення рахунків на авансовий платіж або попередню оплату, надаються постачальником електричної енергії одночасно у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії. У таких рахунках обов'язково зазначається кінцева дата їх оплати згідно з договором про постачання електричної енергії.

Отже, спірне питання щодо кінцевого строку оплати вже врегульовано сторонами в п. 9, 10 Додатку №4 з урахуванням вимог п. 6.11. ПКЕЕ та додаткового погодження не потребує.

За таких обставин, є безпідставними твердження сторін щодо необхідності встановлення кінцевої дати внесення платежу, оскільки сторонами обрано та врегульовано порядок оплати, що пов'язаний з моментом отримання відповідних рахунків, а спірна вимога в частині встановлення кінцевої дати внесення платежу є такою, що не відповідає приписам ПКЕЕ та подальшим умовам, які визначені сторонами в Договорі.

Щодо доводу апелянта про те, що ст. 181 Господарського кодексу України підлягає застосуванню до спірних відносин за аналогією закону, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Господарський кодекс України окремо регулює порядок укладення договору (ст. 181) та порядок внесення змін до нього (ст. 188).

Враховуючи, що спір виник не з умов укладення договору (такий договір вже між сторонами укладено), а з умов внесення змін до укладеного договору, тому, зазначені відносини регулюються положеннями ст. 188 Господарського кодексу України.

Таким чином, ст. 181 Господарського кодексу України не може бути застосована до спірних відносин за аналогією закону, оскільки умови внесення змін до укладеного договору регулюються ст. 188 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що п.3 Додатку №4 до Договору №15 від 15.10.2003р. (в редакції Додаткової угоди №1 від 22.02.2016р.) в редакції позивача в частині встановлення кінцевої дати внесення платежу, є таким, що в повному обсязі не відповідає приписам ПКЕЕ та подальшим умовам, які обумовлені сторонами в Договорі, тому, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 02.11.2016р. по справі №908/2174/16 підлягає зміні в частині визначення конкретного періоду здійснення оплати, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно, оскільки спір виник з вини обох сторін.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» м. Бердянськ, Запорізька область на рішення господарського суду Запорізької області від 02.11.2016р. по справі №908/2174/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.11.2016р. по справі №908/2174/16 змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж, м. Бердянськ, Запорізька область до Публічного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж, м. Бердянськ, Запорізька область задовольнити частково.

Викласти у наступній редакції абзац 1 пункту 3 додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 15 від 15.10.2003р. за редакцією додаткової угоди № 1 від 22.02.2016р. про внесення змін до договору про постачання електричної енергіє № 15 від 15.10.2003р.: У разі відсутності попередньої оплати, оплата споживаної протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться споживачем плановим платежем по рахунку, який направляє йому постачальник електричної енергії за плановий період з 1 по останній календарний день поточного місяця на суму 100% від вартості обсягу договірної величини споживання електричної енергії..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. 12 Грудня, 25, ) 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. 12 Грудня, 25, ) на користь Публічного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97, ) 757 (сімсот пятдесят сім) грн. 90 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:1прим.-Позивачу; 1прим.-Відповідачу; 1прим.-У справу;1прим.-ДАГС; 1прим.-ГСЗО.