РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016Справа №910/20035/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглетехнік"

До Державного підприємства "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ"

Про стягнення 123 998,28 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Філь А.О. (дов. № 1 від 05.10.2016)

від відповідача: Лукяненко О.В. (дов. № 1-7-116 від 04.04.2016)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому 07.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.11.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява №233/14-юр від 25.10.2016 Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглетехнік" (надалі - позивач) до Державного підприємства "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ" (надалі - відповідач) про стягнення 123 998,28 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за Договором № 233/14 від 20.06.2014 , внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 123 998,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/20035/16, розгляд справи призначено на 23.11.2016.

21.11.2016 через канцелярію суду від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 23.11.2016 оголошено перерву до 07.12.2016.

В судове засідання, призначене на 07.12.2016, представник позивача з'явився та подав заяву про часткову відмову від позову в частині стягнення інфляційних витрат та 3 відсотків річних. Суд задовольнив вказане клопотання та припинив провадження у справі у вказаній частині позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 07.12.2016, представник відповідача з'явився, та заперечував проти задоволення позовних вимог з обставин викладених у відзиві поданому в судовому засіданні 23.11.2016.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2014 між Позивачем (надалі - Виконавець) та Відповідачем (далі по тексту - Замовник) (разом - Сторони), було укладено договір № 233/14 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір послуг).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов'язується у 2014 році у межах договірної ціни виконати на свій ризик усі передбачені Договором послуги, які зазначені у п. 1.2 договору, і здати їх в обумовлені терміни Замовнику,а Замовник зобов'язується прийняти їх на умовах договору і сплатити їх вартість.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.4.1 та 4.2 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати за вказані послуги протягом 20-ти днів після пред'явлення рахунку на оплату виконаних послуг. При цьому, до рахунку додаються підписані Сторонами акти виконаних послуг та податкова накладна.

Із матеріалів справи вбачається, що Позивачем було надані послуги Відповідачеві в на загальну суму 232 671,60 грн., що підтверджується актами надання послуг, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав основного обов'язку за Договором, плату за надані послуги не вніс, в результаті чого виникла заборгованість яка, за розрахунками позивача, складає 71 917,20 грн., що підтверджується актами надання послуг (належним чином засвідчена копія містяться в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність будь-яких доказів щодо оплати заборгованості за Договором, суд дійшов висновку, що обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за Договором в сумі 86 802,92 грн.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 86 802,92 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати послуг, у відповідності до Договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 86 802,92 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у зв'язку із тим, що мали місце обставини непереборної сили.

Відповідно до п. 8.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею Сторін.

За п. 8.3 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За змістом ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Разом з тим, відповідачем не додано до матеріалів справи Сертифікату Товгово-Промислової Палати України, який засвідчує форс-мажорні обставини за оспорюваним Договором.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, п. 4 ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 47 556, 34 грн. та 3 відсотків річних в сумі 524,74 грн.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з Державного підприємства "УКРШАХТГІДРОЗАХИСТ" (03680, м. Київ, провулок Приладний, будинок 2-А; ідентифікаційний код: 32442405) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглетехнік" (87503, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Київська, будинок 49-Б, кімната 4; ідентифікаційний код 32116851) 71 917 грн. 20 коп. - основного боргу та 1 859 грн. 98 коп. - суму судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено13.12.2016

Суддя М.О. Лиськов