ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Справа № 925/1220/16

За позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до фізичної особи підприємця ОСОБА_2

про стягнення 9250 грн. 32 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: у судовому засіданні, яке відбулося 25.10.2015 ОСОБА_3, - за довіреністю від 08.12.2015; у інші судові засідання - не зявилися;

від відповідача: особисто відповідач ОСОБА_2

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 9250 грн. 32 коп., у тому числі: 5512 грн. 31 коп. боргу за надані послуги з перевезення вантажів, 2101 грн. 45 коп. пені, 437 грн. 81 коп. інфляційних нарахувань та 1198 грн. 75 коп. 23% річних.

Також позивач у позові просить відшкодувати йому за рахунок відповідача 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним між сторонами договором про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 28.04.2015 №280415-1 та погодженою сторонами заявкою від 22.10.2015 №М/1 щодо оплати наданих позивачем відповідачу послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

Ухвалою від 06.10.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 11 годину 25.10.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 25.10.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 09 годину 30 хвилин 08.11.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

08 листопада 2016 року відповідач подав до господарського суду письмове заперечення проти позову, у якому вказав не неправильність визначення позивачем вартості наданих ним послуг через застосування ним неналежного офіційного курсу Національного банку України євро до гривні станом на 03.11.2015, що потягнуло за собою неправильність розрахунку стягуваних сум боргу, пені, інфляційних нарахувань і процентів річних.

Ухвалою від 08.11.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 11 годину 01.12.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У засіданні суду, яке відбулося 01.12.2016 за участю відповідача, останній підтримав подане ним до господарського суду письмове заперечення проти позову.

Позивачу за вказаною у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження господарський суд надсилав рекомендованими листами з повідомленням про вручення вказані вище ухвали від 25.10.2016 і від 08.11.2016 про відкладення розгляду справі на 08.11.2016 і на 01.12.2016 відповідно, що в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України є підставою вважати, що позивач належним чином був повідомлений про дату час і місце призначених цими ухвалами судових засідань. Проте представник позивача у ці судові засідання не зявився і не повідомив господарський суд про причини незявлення, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення відповідача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 як перевізник і фізична особа підприємець ОСОБА_2 як замовник уклали між собою договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №280415-1 (далі договір №280415-1), а 22 жовтня 2015 року узгодили заявку фізичної особи підприємця ОСОБА_2 від 22.10.2015 №М/1 (далі заявка №М/1) на перевезення вантажу у міжнародному сполученні.

За умовами договору №280415-1 та заявки №М/1 перевізник зобовязався здійснити замовлене замовником перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні Україна Німеччина з датою завантаження 23-24.10.2015 і датою розвантаження 29-30.10.2015, а замовник зобовязався оплатити перевізнику вартість наданих транспортних послуг у такому порядку: 500 євро готівкою при завантаженні вантажу і 800 євро шляхом безготівкового розрахунку у гривнях на рахунок перевізника в установі банку за курсом Національного банку України протягом 5 банківських днів з моменту одержання замовником належно оформлених оригіналів рахунку і міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR).

У п. 7.2.2 договору №280415-1 його сторони передбачили, що за прострочення виконання грошових зобовязань, передбачених цим договором, замовник сплачує на користь перевізника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяли в період прострочення, від суми несплачених грошових коштів за кожний день затримки платежу. Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобовязань припиняється через дванадцять місяців з дня, коли грошові зобовязання були б бути виконані. Крім того, в цьому випадку замовник сплачує на користь перевізника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 23% річних від простроченої суми.

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 виконав свої зобов'язання перевізника за договором №280415-1 та заявкою №М/1, здійснивши з порушенням вказаного у заявці строку на три дні перевезення замовленого замовником вантажу за маршрутом м. Черкаси Україна м. Лейпциг Німеччина автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом АС2200Х, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) від 23.10.2015 №242795, і надіслав оригінал цієї накладної, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 03.11.2015 №ОУ-0000643 та рахунок-фактуру від 03.11.2015 №СФ-0000698 на суму 25112 грн. 21 коп. фізичній особі підприємцю ОСОБА_2, який одержав ці документи 20.11.2015, що він не заперечує.

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 на виконання своїх зобовязань за договором №280415-1 та заявкою №М/1 під час завантаження автомобіля передав водію 500 євро готівкою, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 03.11.2015 №ОУ-0000643 не підписав, а рахунок-фактуру від 03.11.2015 №СФ-0000698 оплатив 16.12.2015 частково у сумі 19600 грн.

Різницю між сумою рахунку - фактури від 03.11.2015 №СФ-0000698 - 25112 грн. 21 коп. і фактично сплаченої відповідачем 16.12.2015 суми 19600 грн. позивач визначив як основний борг у сумі 5512 грн. 31 коп.

За прострочення оплати наданих транспортних послуг позивач нарахував відповідачу до сплати передбачені п. 7.2.2 договору №280415-1 пеню у сумі 2101 грн. 45 коп. та 23 % річних у сумі 1198 грн. 75 коп., а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 437 грн. 81 коп. за 20 днів прострочення з 27.11.2015 по16.12.2015 від суми заборгованості у розмірі 25112 грн. 31 коп. і за 254 дні прострочення з 17.12.2015 по 26.08.2016 від суми заборгованості 5512 грн. 31 коп.

За умовами договору №280415-1 та заявки №М/1 фізична особа підприємець ОСОБА_2 зобовязаний був оплатити перевізнику 800 євро вартості наданих транспортних послуг шляхом безготівкового розрахунку у гривнях на рахунок перевізника в установі банку за курсом Національного банку України протягом 5 банківських днів з моменту одержання належно оформлених оригіналів рахунку і міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR), тобто до 27.11.2015.

Станом на день складання рахунку - фактури від 03.11.2015 №СФ-0000698 офіційний курс Національного банку України євро до гривні становив 2539,0387 грн. за 100 євро, згідно з яким 800 євро відповідало 20312 грн. 31 коп.

Отже, станом на 03.11.2015 день складання позивачем рахунку - фактури від 03.11.2015 №СФ-0000698 неоплачена відповідачем вартість наданих позивачем транспортних послуг становила 20312 грн. 31 коп., яку відповідач мав оплатити до 27.11.2015.

Підстав для включення до рахунку - фактури від 03.11.2015 №СФ-0000698 решти суми у розмірі 4799 грн. 90 коп. (25112 грн. 21 коп. 20312 грн. 31 коп.) позивач станом на день прийняття господарським судом цього рішення не вказав, що наразі означає про безпідставність включення її до цієї рахунку-фактури.

Таким чином, обґрунтованою сумою боргу відповідача за надані позивачем транспортні послуги є сума 712 грн. 31 коп. (20312 грн. 31 коп. 19600 грн.).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі, застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошове зобовязання за договором №280415-1 та заявкою №М/1 щодо своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, заборгувавши позивачу 712 грн. 31 коп. і тим самим порушивши його право на своєчасне і повне одержання плати за вказані послуги.

Таким чином, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошового зобовязання за договором №280415-1 та заявкою №М/1 в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 712 грн. 31 коп. боргу, а також передбачених договором пені і 23% річних та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань.

Підстав для стягнення решти заявленого у позові боргу у сумі 4799 грн. 90 коп. позивач у позові не вказав і їх наявності господарському суду не доказав.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 1.9 своєї постанови від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розяснив, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

З урахуванням вказаного розяснення Пленуму Вищого господарського суду України та встановленого господарським судом розміру боргу відповідача у період з 27.11.2015 по 15.12.2015 у сумі 20312 грн. 31 коп. і у період з 16.11.2015 по 26.08.2016 у сумі 712 грн. 31 коп., суми пені, 23% річних і інфляційних нарахувань, на стягнення яких з відповідача позивач має право, згідно з розрахунком, зробленим на калькуляторі програми Ліга:Закон Еліт 9.4.1, становлять:

пені 686 грн. 19 коп.;

23% річних 46 грн. 65 коп.;

інфляційні нарахування 32 грн. 26 коп.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 712 грн. 31 коп. боргу, 686 грн. 19 коп. пені, 46 грн. 65 коп. 23% річних та 32 грн. 26 коп. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню 220 грн. 09 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 18005, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (вул. Сагайдачного, 20/39, м. Луцьк, Волинська область, 43020, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) - 712 грн. 31 коп. боргу, 686 грн. 19 коп. пені, 46 грн. 65 коп. 23% річних, 32 грн. 26 коп. інфляційних нарахувань і 220 грн. 09 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 12.12.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко