ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 грудня 2016 року Справа № 904/1933/13-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Жукова Л.В.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сюльбан" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі №904/1933/13-г за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарт" до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району, м. Дніпропетровськ про визнання банкрутом,-

В С Т А Н О В И В:

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Сюльбан" касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, предметом касаційного оскарження є ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2016, якою відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сюльбан" у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2013, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сюльбан" повернуто скаржнику.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (в редакції від 01.09.2015).

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 378 гривень.

Відповідно до п. п. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, до касаційної скарги скаржником мали бути додані докази сплати судового збору, обчисленого виходячи із ставок судового збору з касаційних скарг на ухвалу суду.

Разом з касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на скрутне фінансове становище.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторони.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є правом, а не обов'язком суду. Такий висновок випливає безпосередньо із змісту наведеної норми, яка, крім того, не містить чіткого переліку обставин майнового стану, який тягне за собою в якості наслідків відстрочення або розстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору. Тому, оцінка майнового стану сторони здійснюється судом на підставі оцінки доказів. Обґрунтування обставин майнового стану сторони, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. А відтак, сторона повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У той же час заявник у порушення вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не надав жодних доказів, які б підтверджували його скрутний матеріальний стан.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,2,3,4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сюльбан" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сюльбан" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі №904/1933/13-г повернути заявнику.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Жукова Л.В.
Погребняк В.Я.