ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" грудня 2016 р.Справа № 916/2722/16

за позовом Компанії "Анімаккорд Лтд";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про захист авторських прав та стягнення 87000,00грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Шендрик І.С. за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: про захист авторських прав та стягнення 87000,00грн.

Компанія "Анімаккорд Лтд" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав та стягнення 87000,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2016р. порушено провадження у справі № 916/2722/16.

25.11.2016р. за вх.суду№28692/16 позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

08.12.2016р. за вх.суду№29732/16 позивач надав до суду письмові пояснення.

Позивач на позовних вимогах наполягає.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 05.10.2016р., 20.10.2016р., 03.11.2016р. направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.11.2016р.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

10.12.2014р. на підставі договору №ММ-2, укладеного між ТОВ „Маша і Медведь" (правовласник) та Анімаккорд, ЛТД (набувач), ТОВ „Маша і Медведь" передало Анімаккорд, ЛТД виключні права на аудіовізуальні твори - анімаційні серіали „Маша і Медведь " та „Машини сказки", про що сторонами складено та підписано додаток №1 до договору, акт передачі прав №1 від 01.01.2015р.

Відповідно до п.1.3. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. правовласник заявляє та гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори та, що після передачі/відчуження за актами передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Згідно п.1.7.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладеним правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назви анімаційних серіалів "Маша і Медведь" та "Машини сказки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до цього договору.

Відповідно до п.7.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком №1 до договору №ММ-2 від 10.12.2014р. сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „Маша и Медведь" і "Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Як зазначає позивач зазначає, він є власником виключних прав на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", що підтверджується договором №ММ-2 від 10.12.2014р. про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори, а саме серіал "Маша и Медведь".

Позивач вказує, що Компанії "Анімаккорд Лтд" стало відомо, що в магазині "Книжковий супермаркет", розташований за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 18, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність відповідач незаконно розповсюджуються товари з зображенням частин аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", які є об'єктом інтелектуальної власності, а саме "Раскраска "Маша и Медведь" цветной фон на каждой странице" з малюнками, на яких зображено без дозволу Компанії "Анімаккорд Лтд" персонаж "Маша", "Раскраска "Маша и Медведь" з малюнками, на яких зображено без дозволу Компанії "Анімаккорд Лтд" персонаж "Маша", "Раскраска с подсказкой "Маша и Медведь" з малюнками, на яких зображено без дозволу Компанії "Анімаккорд Лтд" персонаж "Маша", "Раскраска "Маша и Медведь" с наклейкой" з малюнками, на яких зображено без дозволу Компанії "Анімаккорд Лтд" персонаж "Маша", "Пазл рамка "Маша и Медведь" "Маша лечит Мишку" з малюнками, на яких зображено без дозволу Компанії "Анімаккорд Лтд" персонаж "Маша" та "Пазл рамка "Маша и Медведь" "Рыбалка" з малюнками, на яких зображено без дозволу Компанії "Анімаккорд Лтд" персонаж "Маша".

Позивач зазначає, що у грудні 2015р. та у січні 2016р. представниками Компанії "Анімаккорд Лтд" були придбані вищеперерлічені товари, що підтверджується наданими до матеріалів позовної заяви копіями чеків №7 від 24.12.2015р., №53 від 30.01.2016р., №29 від 02.03.2016р., №64 від 06.03.2016р., №39 від 12.03.2016р. та №10 від 14.03.2016р. В зазначених чеках містяться відомості про те, в зазначеному магазині здійснює свою підприємницьку діяльність відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

15.04.2016р. представник позивача звернувся до відповідача з листом щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання, однак відповідач на зазначений лист відповіді не надав.

Позивач наполягає на тому, що дії відповідача є незаконними та суперечать діючому законодавству України про авторське право та суміжні права та порушують виключні авторські права суб'єкта авторського права тобто Компанії "Анімаккорд Лтд", яка володіє виключним правом надавати дозвіл на використання або забороняти використання об'єктів інтелектуальної власності, якими є персонаж "Маша" та персонаж "Медведь", як частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", що можуть використовуватися самостійно.

Крім того зазначене підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2016р. у справі №910/27945/15.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 87000,00грн. компенсації за порушення авторських прав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.4 ст.16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення.

Місце вчинення порушення визначається з урахуванням конкретних обставин, зазначених у позовній заяві (п.1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" із змінами та доповненнями).

Як вбачається з пояснень позивача та змісту позовної заяви місцем вчинення порушення є магазин "Книжковий супермаркет", розташований за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 18 у зв'язку з чим зазначений спір підсудний господарському суду Одеської області.

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Згідно ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Частиною 1 статті 8 названого Закону до об'єктів авторського права віднесено твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема аудіовізуальні твори.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

У відповідності до ч. 1 ст.31 названого вище Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Частиною другою статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст.431 ЦК України).

Статтею 445 ЦК передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

За приписами ч.1 ст.52 вищезгаданого Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Зі змісту ч.2 вищезазначеної статті вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, крім того, при визначенні компенсації слід враховувати обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Таким чином, предметом доведення по справі про стягнення компенсації за порушення авторського права є, по-перше, належність позивачу авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, по-друге, додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами (п.29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши умови договору, суд доходить висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал "Маша и Медведь" та на його складові частини, в тому числі і на малюнок "Маша", а отже, і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом. Тобто, Компанія Анімаккорд, ЛТД є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ТОВ "Маша и Медведь", в тому числі малюнок "Маша", який в силу статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охороняється як твір відповідно до цього Закону.

Факт розповсюдження відповідачем товарів, а саме "Раскраска "Маша и Медведь" цветной фон на каждой странице", "Раскраска "Маша и Медведь", "Раскраска с подсказкой "Маша и Медведь", "Раскраска "Маша и Медведь" с наклейкой", "Пазл рамка "Маша и Медведь" "Маша лечит Мишку" та "Пазл рамка "Маша и Медведь" "Рыбалка" підтверджується наданими до матеріалів позовної заяви копіями чеків №7 від 24.12.2015р., №53 від 30.01.2016р., №29 від 02.03.2016р., №64 від 06.03.2016р., №39 від 12.03.2016р. та №10 від 14.03.2016р., в яких містяться відомості про те, в магазині "Книжковий супермаркет", що розташований у м. Одесі по вул. Дерибасівській, 18, здійснює свою підприємницьку діяльність відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

Таким чином, судом встановлено факт порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 майнових авторських прав на персонаж "Маша", як складову частину аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", шляхом розповсюдження товару, що містить зображення персонажу „Маша".

Так, позивачем розраховано 6 випадків реалізації контрафактної продукції на загальну суму 131,60грн.

Крім того, позивач наголошує на понесених ним збитках у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу від виробника контрафактного товару.

Водночас, вирішуючи питання щодо стягнення компенсації та її розміру, суд враховує наступне.

Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Так, відповідно до підпункту 51.3 пункту 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17 жовтня 2012 року №12 у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення (станом на день розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати становить 1600,00грн.).

При визначенні розміру компенсації суд враховує, що доведеним є 6 випадків реалізації контрафактної продукції на загальну суму 131,60грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушника надмірних грошових сум як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу захисту компенсація перетворюється на джерело отримання суб'єктом авторського або суміжного права невиправданих додаткових прибутків, суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у вигляді 10 мінімальних заробітних плат, що складає 16000,00грн. з врахуванням того, що покладання на відповідача надміру високої суми компенсації не відповідатиме критеріям справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином, позовні вимоги Компанії "Анімаккорд Лтд" підлягають частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення з відповідача компенсації у розмірі 16000,00грн.

При цьому, вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає правомірним покладення останніх на відповідача з огляду на положення ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49,75 ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Компанії "Анімаккорд Лтд" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав та стягнення 87000,00грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Компанії "Анімаккорд Лтд" (Республіка Кіпр, 1095, м. Нікосія, Ніку Георгіу, 6, корп.С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451) 16000/шістнадцять тисяч/грн. компенсації за порушення майнових авторських прав, 1378/одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

3. В частині позовних вимог Компанії "Анімаккорд Лтд" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав та стягнення 71000,00грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 12 грудня 2016 р.

Суддя Л.В. Степанова