ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року Справа № 904/8312/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Сизько І.А., Іванова О.Г.

при секретарі: Погорєловій Ю.А.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1, дов. № 252 від 06.06.2016р.;

відповідача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

третьої особи не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМІН», м.Дніпро на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2016 року по справі № 904/8312/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМІН», м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансмаш», м.Дніпро

про стягнення 3 841 429,30 доларів США та 97500 грн. та 3 108 111,97 доларів США та 97500 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2016р. у справі №904/8312/15 (колегія суддів: Золотарьова Я.С., Бондарєв Е.М., Кеся Н.Б.) за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМІН», м.Дніпро, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансмаш», м.Дніпро про стягнення 3 841 429,30 доларів США та 97500 грн. та 3 108 111,97 доларів США та 97500 грн. в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення було відмовлено (а.с.66-67, т.4).

Ухвалу господарського суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення заяви, необґрунтованим наданням переваги відповідачу порівняно з позивачем в рівних економічних умовах.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржив в апеляційному порядку відповідач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮМІН», посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права при її прийнятті, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зазначає, що:

- господарським судом були порушені вимоги ст.77 ГПК України, оскільки не було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, що позбавило відповідача навести необхідні доводи та подати докази для задоволення заяви;

- крім того, оскаржувана ухвала була прийнята за відсутності заявника, не повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, що згідно з п.2 ч.3 ст.104 ГПК України є в будь-якому разі підставою для скасування прийнятого рішення, ухвали господарського суду;

- також, господарський суд не застосував ст.121 ГПК України до спірних правовідносин, оскільки заявником були надані докази, підтверджуючи неможливість виконання рішення суду на даний час та наявну неплатоспроможність підприємства, що узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, викладену в п.7.1 Постанови Пленуму від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.10.2016р. зазначену апеляційну скаргу було прийнято до розгляду колегією суддів: Кузнецова І.О. (головуючий, доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3 та призначено до розгляду на 10.11.2016р. (а.с.71, т.4).

В судовому засіданні 10.11.2016р. за клопотанням позивача строк розгляду апеляційної скарги був продовжений на 15 днів, розгляд справи був відкладений на 24.11.2016р. (а.с.88, т.4).

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 24.11.2016 року № 1638/16 призначено повторний автоматизований розподіл справи в звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Кузнецової І.Л.

Для розгляду справи, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2016р., обрано колегію суддів: Виноградник О.М. (головуючий, доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 28.11.2016р. справу прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів (а.с.95, т.4).

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористався. Але в судових засіданнях 10.11.2016р., 08.12.2016р. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваної ухвали господарського суду вимогам закону, фактичним обставинам, матеріалам справи.

Третя особа по справі ТОВ «Трансмаш» - також не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу (ст..96 ГПК України), як не скористалась правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст..22 ГПК України; про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (а.с.82, 90, 96-98, 99, т.4).

Скаржник в судове засідання не з»явився; будь-яких клопотань з цього приводу не заявляв; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.81, 83, 91, 92, 101, т.4).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2016р. рішенням господарського суду Дніпропетровської області (колегія суддів: Золотарьова Я.С., Бондарєв Е.М., Новікова Р.Г.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМІН», м.Дніпро про стягнення 6 344 638,61 доларів США та 13 645 159,60 грн. були задоволені в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 3 507 689,90 доларів США та 7 528 374,27 грн., з яких: 3 000 000,00 доларів США строкова заборгованості по кредиту станом на 03.09.2015р., 441 083,35 доларів США строкова заборгованість по сплаті відсотків станом на 03.09.2015р. за період з 25.03.2014р. по 24.05.2015р. та за період з 25.07.2015р. по 02.09.2015р.; 49 916,67 доларів США прострочена заборгованість по сплаті відсотків станом на 03.09.2015 року; 79 735,20 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року включно; 7 351 139,07 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту за період з 22.04.2015 року по 26.06.2015 року включно; 16 500 доларів США - 3% за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015 року по 26.06.2015 року включно; 189,88 доларів США - 3% за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року включно; 97 500,00 грн. штрафна санкція за п. 7.2.2. кредитного договору, викладеного в новій редакції договором № 25 про внесення змін. Також стягнено з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/246к-07 від 22.06.2007 року у розмірі 2 836 948,71 доларів США та 6116785,33 грн., з яких: 2 437 500,00 доларів США строкова заборгованість по кредиту станом на 03.09.2015 року; 345 330,89 доларів США строкова заборгованість по сплаті відсотків станом на 03.09.2015 року за період з 25.03.2014 року по 24.05.2015 року та за період з 25.07.2015 по 02.09.2015; 40 557,29 доларів США прострочена заборгованість по сплаті відсотків станом на 03.09.2015 року; 64 784,84 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року включно; 5 972 800,49 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту за період з 22.04.2015 року по 26.06.2015 року включно; 13 406,25 доларів США - 3% за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015 року по 26.06.2015 року включно; 154,28 доларів США - 3% за прострочення сплати відсотків за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року включно; 79 200,00 грн. штрафна санкція за п. 7.2.2. кредитного договору, викладеного в новій редакції договором № 22 про внесення змін. Крім того, стягнено з відповідача на користь позивача 182 700,00 грн. судового збору; в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовлено (а.с.68-73, т.3).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.06.2016р. по цій справі вищевказане рішення господарського суду залишено без змін; апеляційна скарга ТОВ «ЮМІН» - залишена без задоволення» (а.с.11-17, т.4). Отже, рішення господарського суду від 17.03.2016р. по цій справі набуло законної сили та підлягає обов`язковому виконанню (ст.115 ГПК України).

06.07.2016р. на виконання вищезазначеного рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2016р. було видано накази (а.с.21-24, т.4), які 19.09.2016р. направлені стягувачу.

14.09.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява відповідача про відстрочку виконання рішення господарського суду від 17.03.2016р. (а.с.30-36, т.4), яка ухвалою господарського суду від 16.09.2016р. була повернута без розгляду на підставі п.6. ч.1 ст.63, ст..121 ГПК України (а.с.41, т.4).

30.09.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області вдруге надійшла заява відповідача № 29-09/16-1 від 29.09.2016р. про відстрочення виконання рішення у цій справі на 24 місяці до 17.03.2018р. (а.с.45-47, т.4). Заяву обґрунтовано тим, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі, оскільки велика кількість контрагентів відповідача перебувають у процесі значної стагнації, через що на підприємстві низький рівень проведення розрахунків за спожиту продукцію та брак наступних замовлень; наслідком зазначених обставин став брак коштів на рахунках підприємства та відповідно фінансових надходжень для виконання рішення суду в повному обсязі. При цьому відповідач зазначив, що на даний час здійснює заходи щодо врегулювання фінансових питань з контрагентами відповідача, формує замовлення продукції. Також відповідач відмітив, що є «працедавцем» для своїх робітників у час зростаючого безробіття в регіоні та в зв`язку з виконанням рішення не матиме змоги виплачувати заробітну плату працівникам, що призведе до банкрутства підприємства; наголосив, що держава заборгувала відповідачу близько 9 млн. грн. невідшкодованого податку на додану вартість попри звернення відповідача до органів державної податкової служби; до того ж, ТОВ «ЮМІН» зазначило, що негайне виконання рішення унеможливить виконання відповідачем своїх зобов`язань і перед державою щодо сплати податків та інших обов`язкових платежів. В якості додатків до заяви відповідачем надано довідки підприємства № 28/08/2 від 28.08.2016р. щодо стану заборгованості з невідшкодованого ПДВ, довідки № 28/08/3, 28/08/4 від 28.08.2016р. щодо стану дебіторської та кредиторської заборгованості, довідку № 28/08/5 від 28.08.2016р. щодо кількості працюючих працівників (а.с.52-55, т.4).

Зазначену заяву було прийнято до розгляду ухвалою господарського суду від 03.10.2016р. (а.с.56, т.4) та призначено на 10.10.2016р.

10.10.2016р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки представника в судове засідання, а також необхідністю надання пояснень та додаткових письмових доказів. На обґрунтування вказаного клопотання надано ксерокопію судової повістки, яка незасвідчена належним чином (а.с.61-62, т.4).

Ухвалою господарського суду від 10.10.2016р. в задоволенні зазначеної заяви відповідача було відмовлено (а.с.66-67, т.4). Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Частиною 1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У підпунктах 7.1.1, 7.1.2 п.7.1 вищезазначеної Постанови Пленуму визначено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом; розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі; строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом; при цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Пунктом 7.2 цієї Постанови Пленуму ВГСУ визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Вирішуючи питання про застосування відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінка як доводів позивача, так і заперечень відповідача, а також дотримання розумно встановленого строку відстрочки.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані, зокрема, встановлюються на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізував матеріали справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду щодо відмови в задоволенні заяви відповідача, враховуючи наступне.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження відсутності грошових коштів на всіх рахунках підприємства в сумі, необхідній для виконання рішення суду (довідки фіскальної служби про перелік відкритих та зареєстрованих за підприємством відповідача рахунків, довідок установ банку про відсутність коштів на цих рахунках, звітів підприємства за результатами діяльності за останній рік, тощо). Отже, достеменно неможливо зробити висновок, що відповідачем надано докази відсутності грошових коштів у підприємства взагалі та має місце складне фінансове становище підприємства.

Крім того, не надано жодного доказу в розумінні ст..ст.32, 36 ГПК України на підтвердження обставин, викладених у заяві, щодо дій підприємства по стягненню дебіторської заборгованості, невідшкодованого податку на додану вартість.

Оскільки відповідачем не надано доказів відсутності грошових коштів у підприємства взагалі, жодних доказів по зменшенню дебіторської заборгованості, при цьому, колегія суддів бере до уваги той факт, що боржником не здійснено жодних дій до теперішнього часу для зменшення суми заборгованості (прострочення виконання зобов`язань почалось ще в 2015 році) , враховуючи інтереси обох сторін у справі та наявність інфляційних процесів в державі (оскільки відповідачем кредит було отримано в доларах США, порівняно з яким гривня постійно знецінюється), враховуючи вимоги законодавства про обов`язкове виконання рішення суду, то господарським судом обґрунтовано відмовлено в заяві відповідача щодо надання розстрочення виконання рішення.

Щодо посилань відповідача на ст.77 ГПК України, необхідність відкладення розгляду справи, то вони не приймаються, в силу приписів ст.121 ГПК України, якою встановлений строк в 10 днів для розгляду заяви про відстрочення, розстрочення виконання рішення, крім того, ст.77 ГПК України закріплений не обов`язок суду по відкладенню розгляду справи, а передбачено право суду на здійснення такої процесуальної дії.

Також не приймаються колегією суддів доводи скаржника щодо неналежного повідомлення про час та місце судового засідання, оскільки ухвалу суду першої інстанції від 03.10.2016р. було надіслано трьом сторонам, що підтверджується штампом господарського суду про відправку процесуального документу сторонам, який відповідає вимогам Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013р. № 28. Крім того, подання відповідачем клопотання про відкладення розгляду заяви свідчить про обізнаність з місцем та часом проведення судового засідання, а скаржник не був позбавлений можливості надати всі необхідні докази або разом з заявою про відстрочення виконання рішення, враховуючи обмежений час розгляду такої заяви, або разом з клопотанням про відкладення розгляду справи. Також, відповідач не був позбавлений права уповноважити іншого працівника підприємства на участь в судовому засіданні або звернутись до фахівців в галузі права для надання кваліфікованої юридичної допомоги.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу сторін на те, що згідно з нормами чинного Господарського процесуального кодексу України відповідач не обмеженій кількістю звернень до господарського суду з заявами в порядку ст.121 ГПК України щодо відстрочки, розстрочки виконання рішення з належним їх обґрунтуванням належними доказами.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі господарського суду від 10.10.2016р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМІН» м.Дніпро залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2016 року у справі № 904/8312/15 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.12.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя І.А. Сизько

Суддя О.Г. Іванов