ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р.Справа № 922/3939/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії Харківобленерго, м. Харків
до Національної академії Національної гвардії України, м. Харків
про стягнення 2069,38 грн.
за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 01-16юр/3220 від 25.04.2016 р);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 1/2066 від 27.10.2016 р.).

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія Харківобленерго, м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Національної академії Національної гвардії України, м. Харків (далі за текстом - відповідач) 1603,37 грн. - пені за період з серпня 2016 р. по жовтень 2016 р., 466,01 грн. - 3% річних за період з травня 2016 р. по жовтень 2016 р., посилаючись на прострочення відповідачем виконання своїх зобовязань зі сплати електроенергії за укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії № 17161 від 11.02.2004 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2016 р. зазначений позов прийнято до провадження, та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.12.2016 р., зобовязано сторони надати суду документи та матеріали, необхідні для розгляду справи.

В судовому засіданні 06.12.2016 р. судом оголошувалась перерва до 13.12.2016 р. в звязку з необхідністю в наданні сторонами додаткових документів та письмових пояснень по суті спору.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду клопотання (вх. № 41788 від 06.12.2016 р.), в якому просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на 90%, посилаючись на те, що позивачем при нарахуванні штрафних санкцій не враховується час на пересилання відповідних розрахунків поштовим звязком; що позивач не поніс значних збитків звязку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобовязань; що стягнення штрафних санкцій з відповідача наносить шкоду інтересам держави та її обороноздатності, оскільки, відповідач по даній справі - Національна академія Національної гвардії України входить до складу Національної гвардії України та з квітня 2014 р. залучається до виконання завдань, повязаних з проведенням антитерористичної операції.

Позивач надав суду письмові заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, в яких просить суд відмовити відповідачу в задоволенні зазначеного клопотання, посилаючись на те, що зазначені відповідачем обставини не можуть підставами для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобовязань за договором про постачання електричної енергії № 17161 від 11.02.2004 р.

На судове засідання 13.12.2016 р. прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача факт наявності у відповідача простроченого зобовязання визнає, проте, просить суд задовольнити його клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2004 р. між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії № 17161 (далі договір; а. с. 68-73), згідно з умовами якого позивач зобовязався постачати електричну енергію відповідачу, а відповідач зобовязався оплачувати позивачу її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами даного договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до пункту 9.11 договір пролонгований на 2016 р.

За змістом п. 2.1.2 договору, позивач, як постачальник, зобовязався поставляти відповідачу, як споживачу, електроенергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням умов розділів 6, 7 Договору, відповідно до додатку № 1 Договірні величини постачання електричної енергії і потужності Споживачу та додатку № 2 Порядок розрахунків.

- згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання згідно фактичної категорії, визначеної додатком № 8 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін;

- із дотриманням граничних показників якості електричної енергії на межі балансового розмежування, а саме: - відхилення напруги (тримавлість часу відхилення від напруги понад нормальне припустиме визначається у відповідності до ГОСТ 13109-97): нормально припустиме значення для рівня напруги 0,22 кВ та вище - +/- 5%, гранично припустиме значення для рівня напруги 0,22кВ та вище - +/-10%; - провал напруги (зниження рівня нижче гранично припустимого значення) не більше 30 секунд.

За змістом п. 2.2. договору, споживач зобовязується щомісяця у встановлений Договором строк надавати Постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формулою (додаток № 9 до Договору Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії).

Відповідно до п. 2.2.5 Договору, споживач зобовязаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування.

Відповідно до п. 4.2 Додатку № 2 (а.с. 75-76) до договору, плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ) та інші платежі перераховуються платником на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 5 Додатку № 2 до договору, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 Акт про використану електричну енергію, який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО Харківенергозбут рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

В разі неявки споживача для отримання рахунків постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Пунктом 3.1.5 договору закріплено право постачальника вимагати відшкодування збитків, завданих постачальнику внаслідок порушення споживачем умов цього договору та ПКЕЕ, сплати пені, 3% річних та індексу інфляції.

Пунктом 6 Додатка № 2 до договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором нарахувань Постачальник проводить споживачу за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Як свідчать матеріали справи, позивач, як постачальник електричної енергії за договором, на його виконання здійснив відпуск електричної енергії споживачу протягом травня 2016 р. по жовтень 2016 р., про що свідчать двосторонні акти фіксації показань приладів обліку на обєктах споживача за вказаний період, підписані відповідачем (а.с. 14-16, 19, 21, 23).

З метою оплати відповідачем спожитої електричної енергії, позивачем на виконання умов п. 5 додатку № 2 до договору направлено останньому відповідні рахунки за період з травня 2016 р. по жовтень 2016 р. (а. с. 37-41). Факт отримання даних рахунків відповідачем підтверджується підписами уповноважених представників останнього в книзі реєстрації видачі рахунків за використану електроенергію та копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а. с. 26, 27-31, 33-36), проте відповідач, всупереч умовам цього договору, систематично прострочував її оплату.

Внаслідок зазначених обставин, позивачем на підставі умов договору, та відповідних вимог чинного законодавства України нараховано останньому 1603,37 грн. - пені за певні періоди прострочення з серпня 2016 р. по жовтень 2016 р., та 466,01 грн. - 3% річних за певні періоди прострочення з 2016 р. по жовтень 2016 р.

Обставини щодо стягнення зазначених нарахувань стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок річних, суд констатує, що його позивачем здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства та рекомендацій, викладених в вищезазначеній постанові пленуму ВГСУ, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 466,01 грн. - 3% річних за певні періоди прострочення з травня 2016 р. по жовтень 2016 р.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що

встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вже зазначено вище, пунктом 6 Додатка № 2 до договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором нарахувань Постачальник проводить споживачу за весь час прострочення, у тому числі за день оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу.

За таких обставин, вимоги позивача про покладення на відповідача відповідальності у вигляді сплати пені за період прострочення з травня 2016 р. по жовтень 2016 р. є правомірними.

Разом з тим, господарський суд, розглянувши клопотання (вх. № 41788 від 06.12.2016 р.) відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% вважає за необхідне його частково задовольнити.

За змістом п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, зокрема зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобовязань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобовязання.

Як свідчать матеріали справи, відповідач в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання щодо сплати заборгованості за спожиту електроенергію з травня по жовтень 2016 р.

Прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань мало місце в звязку з тим, що відповідач,як бюджетна установа, після отримання від позивача відповідних рахунків на оплату одразу направляв засобами поштового звязку документи на оплату на адресу відповідного відділу держказначейства, яке в подальшому здійснювало відповідні оплати з певним запізненням. Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт вжиття відповідачем заходів щодо вчасної оплати заборгованості на користь відповідача.

Крім того, стягнення штрафних санкцій з відповідача наносить шкоду інтересам держави та її обороноздатності, оскільки, відповідач по даній справі - Національна академія Національної гвардії України входить до складу Національної гвардії України та з квітня 2014 р. залучається до виконання завдань, повязаних з проведенням антитерористичної операції.

Суд об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов'язання відповідачем та те, що стягнення додаткових коштів у вигляді неустойки в заявленій до стягнення сумі негативно позначається на рівні матеріального забезпечення установи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 50% від заявленої позивачем до стягнення суми, а саме: стягнути з відповідача пеню у розмірі 801,69 грн., а в решті позову про її стягнення відмовити.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судовий збір в сумі 1378 грн.

Клопотання відповідача про покладення судового збору на позивача суперечить вищевказаним положенням ГПК України, та відповідно, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 83 84, 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Національної академії Національної гвардії України (адреса: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 3; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149; ; на п/р 5 в АТ ОСОБА_3 Аваль м. Київ, МФО 380805, код 00131954) 801,69 грн. грн. пені, 466,01 грн. 3% річних, 1378 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_4