ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

13 грудня 2016 року Справа № 915/428/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали скарги вх. № 18791/16 від 09.11.2016 року ОСОБА_1 науково-виробничого підприємства Техмет на неправомірні дії державного виконавця та скасування постанови про стягнення виконавчого збору по справі № 915/428/16

за позовом ОСОБА_2 комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго, вул. Миколаївська, 5-А, м. Миколаїв, 54034 ()

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства Техмет, АДРЕСА_1, 54055 ()

про стягнення 3 078, 02 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

за участю представників сторін:

від стягувача: представник не з'явився;

від боржника (скаржника): ОСОБА_4, директор, паспорт ЕО164782 виданий 25.06.1996 року;

від органу ДВС: ОСОБА_5, довіреність №01.05.44734/14 від 19.10.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

09.11.2016 року до канцелярії господарського суду Миколаївської області надійшла скарга вх. № 18791/16 ОСОБА_1 науково-виробничого підприємства Техмет про визнання неправомірними дій та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, у якій заявник просить суд:

- визнати неправомірними дії Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області щодо винесення в межах виконавчого провадження № 52246758 постанови від 28.09.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 445, 60 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області від 28.09.2016 року ВП № 52246758 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 445, 60 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.11.2016 року призначено судове засідання для розгляду питання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії органу ДВС та прийняття скарги на дії органу ДВС до розгляду в судовому засіданні на 07.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.12.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання боржника про поновлення пропущеного строку на подання скарги, оскільки строк звернення до суду зі скаргою на дії органу ДВС боржником не пропущено. Скаргу на дії органу ДВС прийнято судом до розгляду. Розгляд скарги відкладено в судовому засіданні на 13.12.2016 року.

Представник боржника (скаржник) вимоги, викладені в скарзі (арк. 70-72), підтримав та просив суд скаргу задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування поданої скарги зазначив наступне.

Скарга обґрунтована приписами ст. 1, ч. 6 ст. 6, ч. 5 ст. 12, ст. 25, ч. 1 ст. 27, ч. 1, 8 ст. 28, ч. 1 ст. 31, ст. 47, ст. 82 Закону України Про виконавче провадження, ч. 1 ст. 383, ч. 2 ст. 384, ст. 385 ЦПК України, ст. 121-2 ГПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» та мотивована тим, що головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2016 року ВП № 52246758 з виконання наказу № 915/428/16, якою встановлено строк на добровільне виконання до 28.09.2016 року. Проте, вказану постанову на адресу боржника було направлено лише 12.10.2016 року та отримано останнім 26.10.2016 року.

28.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Тобто, державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаєва не було належним чином повідомлено відповідача про відкриття виконавчого провадження, що фактично позбавило відповідача можливості добровільно виконати рішення суду. На наступний день після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржник у добровільному порядку сплатив кошти.

Боржник вважає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є протиправною, а дії Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області щодо винесення такої постанови неправомірними.

Представник стягувача (позивача) в судове засідання 13.12.2016 року не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника стягувача.

Представник Центрального ВДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області заперечив проти задоволення скарги та просив суд в її задоволенні відмовити з підстав, зазначених у запереченні (арк. 88-90). В обґрунтування заперечень зазначено наступне.

Станом на 28.09.2016 року боржником не надано документального підтвердження повного виконання рішення, тому, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору 28.09.2016 року в сумі 445,60 грн. та керуючись ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 150,00 грн. Копію постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій належним чином зареєстровано та направлено простою кореспонденцією.

Винесення постанови про стягнення виконавчого збору є необхідною умовою примусового виконання та не залежить від волі державного виконавця. Законодавство передбачає обовязкове винесення зазначеного процесуального документу у випадку невиконання судового рішення в самостійний строк.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 17, 18, 19, 25, 27, 28, 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 02.06.2016 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства Техмет на користь позивача ОСОБА_2 комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго 3 078, 02 грн. - вартості безпідставно спожитої теплової енергії; 1 378 грн. - витрат по сплаті судового збору (арк. 55-58).

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 18.06.2016 року.

На виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 02.06.2016 року видано наказ від 21.06.2016 року (арк. 62), який предявлено до виконання.

21.09.2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2016 року ВП № 52246758 та надано строк на добровільне виконання протягом семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (арк. 74).

Постанову державного виконавця від 21.09.2016 року направлено супровідним листом від 29.09.2016 року за вих. № 01.0540770/17 на адресу боржника ОСОБА_1 науково-виробничого підприємства «Техмет» (арк. 74 на звороті). Проте, постанова про відкриття виконавчого провадження фактично направлена сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом лише 12.10.2016 року, що підтверджується копією конверта та інформацією з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» (арк. 75).

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2016 року отримано боржником 24.10.2016 року, що підтверджується вищевказаним результатом пошуку поштового відправлення (арк. 75).

28.09.2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 52246758 в сумі 445, 60 грн. (арк. 78).

Постанову державного виконавця від 28.09.2016 року направлено супровідним листом від 29.09.2016 року за вих. № 01.0541007/17 на адресу боржника ОСОБА_1 науково-виробничого підприємства «Техмет» простою кореспонденцією (арк. 93). Крім того, додатково зазначену постанову направлено боржнику електронною поштою та отримано останнім 02.11.2016 року.

В подальшому (на наступний день після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження) заборгованість перед ОКП Миколаївоблтеплоенерго, яка виникла на підставі рішення господарського суду Миколаївської області від 02.06.2016 року у справі № 915/428/16, була погашена боржником, що підтверджується квитанцією № ПН 3119 від 25.10.2016 року на суму 4 456, 02 грн. (арк. 77).

В цей же день 25.10.2016 року боржником ОСОБА_1 НВП «Техмет» направлено на адресу Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області заяву за вих. № 31, якою боржник направив документ про сплату боргу в сумі 4 456, 02 грн. за виконавчим провадженням № 52246758 (арк. 76).

26.10.2016 року боржник ОСОБА_1 НВП «Техмет» направив начальнику Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області заяву, у якій на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» просив орган ДВС надати можливість добровільно виконати рішення суду, у звязку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження (арк. 81).

Порушення прав боржника на добровільне виконання судового рішення і стало підставою для звернення до суду із даною скаргою на дії органу ДВС про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження.

При розгляді даної скарги судом застосовується Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент винесення оскаржуваної постанови, в редакції від 12.06.2016 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням (ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

В порушення вимог ч. 5 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець, виносячи постанову про стягнення виконавчого збору, не пересвідчився, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на 14 день після її винесення позбавило боржника можливості як бути обізнаним з самим фактом відкриття виконавчого провадження, так і виконати судове рішення в добровільному порядку у 7-денний строк з дня її винесення, звернутись до виконавчої служби в порядку ст. 35 Закону з метою відкладення виконавчих дій. При цьому, державний виконавець також не скористався наданим йому ч. 1 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження правом відкласти виконавчі дії з власної ініціативи, у звязку з несвоєчасним одержанням боржником документів виконавчого провадження, внаслідок чого останній був позбавлений можливості скористатися своїми правами, наданими йому цим Законом. Судом також враховано виконання боржником в добровільному порядку на наступний день після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження судового рішення в повному обсязі. Таким чином, невиконання органом ДВС вимог Закону щодо своєчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам позбавило боржника наданих йому законом прав у виконавчому провадженні, зокрема, права на добровільне виконання судового рішення (ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»). Враховуючи вищевикладене, скарга є обґрунтованою та підставною, порушені права боржника у виконавчому провадженні підлягають захисту, дії Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області визнанню неправомірними, а постанова про стягнення з боржника виконавчого збору визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність скарги на дії органу ДВС. Скарга на дії органу ДВС підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19, 124 Конституції України, Законом України Про виконавче провадження, ст. 33, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

задовольнити скаргу вх. № 18791/16 від 09.11.2016 ОСОБА_1 науково-виробничого підприємства Техмет на дії Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області по справі № 915/428/16.

Визнати неправомірними дії Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області щодо винесення в межах виконавчого провадження № 52246758 постанови від 28.09.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 445, 60 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області від 28.09.2016 року ВП № 52246758 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 445, 60 грн.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 93-96, 106, 121-2 ГПК України.

Копію даної ухвали направити на адресу Центрального відділу ДВС міста ОСОБА_6 ГТУЮ у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001.

Суддя Е.М. Олейняш