ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року Справа № 904/404/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Кузнецова В.О., Науменка І.М.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

За участю представників:

від ТОВ "ТСА-СТІЛ ГРУП": ОСОБА_1 представник, довіреність №б/н від 01.06.2016 р.;

від ПАТ "Дельта Банк": ОСОБА_2 представник, довіреність №б/н від 30.10.2016 р.;

від ТОВ "Смартінвест груп": ОСОБА_3 представник, довіреність №б/н від 01.04.2016 р.;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2016 року у справі №904/404/15

за заявою Дочірнього підприємства Будівельне управління СТАЛЬМОНТАЖ-104 ТОВ Стальконструкція-10, м. Камянське

до боржника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ТСА-СТІЛ ГРУП", м. Павлоград, вул. Промислова, 1/1,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року у справі № 904/404/15 (суддя Полєв Д.М.) відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Дельта Банк з кредиторськими вимогами до ТОВ ТСА-СТІЛ ГРУП.

Оскаржувана ухвала суду мотивована тим, що договір про відступлення права вимоги від 15.08.2014, підписаний між АТ Дельта Банк та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Надбання, за кредитними договорами: №05/57/2 КЛТ від 11.12.2007р. та №05/08/2010-КТЛ від 01.11.2010 є дійсним, а тому АТ Дельта Банк" не може бути кредитором по цій справі.

АТ Дельта Банк не погодився з ухвалою суду і звернувся з апеляційною скаргою, посилається, що, приймаючи вказану ухвалу, судом було допущено порушення норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, внаслідок чого оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Постановою Національного ОСОБА_5 України № 150 від 02.03.2015 АТ "Дельта Банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантувань вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк, згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 8.04.2015 р. № 71 Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк, згідно з яким внесено зміни до рішення від 02.03.2015 № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року - дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

11.03.2015 було створено комісію з перевірки правочинів та (інших договорів) за кредитними операціями.

Під час здійснення перевірки було встановлено наступне.

15.08.2014 між АТ Дельта Банк та ТОВ "Фінансова компанія "Надбання" укладено Договір про відступлення права вимоги від 15.08.2014, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за №1060.

Відповідно до умов договору ТОВ "Фінансова компанія "Надбання" придбало право вимоги належного виконання зобов'язань ТОВ ТСА-СТІЛ-ГРУП, за наступними договорами:

1. Кредитний договір №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007:

- Заборгованість за кредитом 9 000 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату кладення Договору становило 117 825 174.00 гривень;

- Заборгованість за відсотками - 1 139 999,89 доларів США, що за курсом НБУ на лату укладення Договору становило 14 924 520,60 гривень;

2. Кредитний договір №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007:

- Заборгованість за кредитом 75 298 075,68 гривень;

- Заборгованість за відсотками - 15 338 274,82 гривень;

3. Іпотечний договір №05/02/1/2012 від 13.04.2012;

4. Договір застави №05/08/33/2010-КЛТ від 29.04.2011.

Загальна заборгованість за кредитними договорами складала 223 386 045,10 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Відповідно до п.1.4 Договору б/н від 15.08.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1060, ціна відступлення права вимоги становить 94 868 132,95 гривень, що складає 42%.

Безумовно такими діями АТ Дельта Банк банк здійснив відчуження активів за цінами, нижчими або вищими від звичайних, що прямо зазначено у п. 3 ч. 3. ст. 83 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Внаслідок укладення Договору:

1. ОСОБА_5 відмовився від власних майнових вимог (п.1 ч. 3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб);

2. Окремому кредитору було передано майно (майнові права банку), через що кредитором було отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку (п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

На підставі зазначеного Договір про відступлення права вимоги від 15.08.2014, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за №1060, було віднесено до нікчемних.

08.12.2015 р. грошові кошти 94 868 132 грн. 95 коп. були повернуті на рахунок ТОВ Фінансова компанія Надбання.

За наслідками нікчемності правочину була поновлена кредиторська заборгованість ТОВ ТСА ОСОБА_7 за кредитними договорами від 11.12.2007р. № 05/57/2007-КЛТ та № 05/08/2010-КЛТ і здійснив внутрішньогосподарську операцію по перенесенню коштів ТОВ Фінансова компанія Надбання.

Але суд першої інстанції порушив ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, залишивши без належної оцінки зазначених обставин.

Крім того, на час укладення оспорюваного правочину діяла Постанова Правління НБУ від 12.06.2014 р. №348/БТ, якою було зобовязано АТ Дельта Банк узгоджувати операції щодо зміни реалізації за наданими кредитами за сумами, що перевищують 10 000 грн.

Майнові права за наданими кредитами перебували у заставі Національного ОСОБА_5 України. НБУ не надавав як заставодержатель згоди АТ Дельта Банк на відчудження активів.

Має місце факт відступлення права вимоги по договору за цінами нижчими від звичайних (якщо оплата на 20% і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком).

Не погоджується і з висновками суду в тій частині, що процедура щодо виявлення нікчемних угод має місце і повинна відбуватися тільки у тривалості тимчасової адміністрації, а не у процедурі ліквідації, як це фактично відбулося. Зазначає, що перевірка проведена в період тимчасової адміністрації, а протокол складений в ході ліквідації, що не заборонено законом.

Судом допущено також порушення норм процесуального права. Так, у провадженні суду першої інстанції є заява про визнання недійсним нікчемного правочину, а суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вже прийшов до висновку про його дійсність.

Зважаючи на наявні порушення просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду і визнати кредиторські вимоги його у справі про банкрутство ТОВ ТСА-СТІЛ ОСОБА_7 в розмірі 375 023 111 грн. 89 коп.

У судовому засіданні представники учасників процесу наполягають на правильності своїх правових позицій, викладених у відзивах на апеляційну скаргу і в самій апеляційній скарзі.

Вислухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

15.08.2014 між АТ Дельта Банк (Первісний кредитор) та ТОВ Фінансова компанія Надбання (Новий кредитор) укладено договір б/н про відступлення ним права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1060 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю ТСА-СТІЛ ГРУП за кредитними договорами: від 11.12.2007 із наступними змінами та доповненнями, а саме право вимоги по поверненню заборгованості в розмірі 9 000 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладання договору становило 117 825 174,00 грн., та повернення заборгованості за процентами в розмірі 1 139 999,89 доларів США, що за офіційним кур. Національного банку України на момент укладання договору становило 14 924 520,60 грн. загалом за договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007 складає 10 139 999,89 доларів США та і офіційним курсом Національного банку України на момент укладання договору становить 749 694,60 грн.; №05/08/2010-КТЛ від 01.11.2010 з наступними змінами, а саме право вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом в розмірі 75 298 075,68 грн. та заборгованості процентам за користуванням кредитом в сумі 15 338 274,82 грн., що загалом за договором №05/08/2010-КТЛ від 01.11.2010 складає 90 636 350,50 грн.

Пунктом 1.4. Договору сторони погодили, що ціна відступлення права вимоги і підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора, станови: 94 868 132,95 грн., з яких ціна відступлення права вимоги за договором №05/57/2007-КЛТ 11.12.2007 складає 49 630 000 500 грн., а за договором №05/08/2010-КТЛ від 01.11.201С 45 238 132,95 грн.

Cкаржник посилається на те, що судом не зясовано та не надано оцінку наступним фактам:

- Факту укладення з ТОВ "Фінансова компанія "Надбання" договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014 під час дії Постанови Правління НБУ від 12.06.2014 р. №348/БТ, згідно з якою було зобов'язано АТ Дельта Банк операції щодо зміни реалізації за наданими кредитами за сумами, що перевищують 10 000 тис. гривень погоджувати з представником НБУ.

- Факту повернення грошових коштів ТОВ "Фінансова компанія "Надбання", що було підтверджено відповідною інформаційною довідкою, наданою суду.

- Факту відступлення права вимоги по договору за цінами, нижчими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2013 р. заявник купив у ПАТ Кредитпромбанк право вимоги за кредитними договорами, укладеними згідно додатка до Договору, сплативши за це 2 868 115 813 грн. 48 коп. (т. 1 а.с.157).

У подальшому він продав своє право вимоги ТОВ Фінансова компанія Надбання 15.08.2014 року за 94 868 132 грн.95 коп. (т.1 а.с. 158) за кредитним договором №05/57/2007-КЛТ від 11.12.2007: заборгованість за кредитом 9 000 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення Договору становило 117 825 174,00 гривень; заборгованість за відсотками - 1 139 999,89 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення Договору становило 14 924 520,60 гривень; за кредитним договором №05/7/2007-КЛТ від 11.12.2007: заборгованість за кредитом 75 298 075,68 гривень; заборгованість за відсотками - 15 338 274,82 гривень; за Іпотечним договором №05/02/1/2012 від 13.04.2012; договором застави №05/08/33/2010-КЛТ від 29.04.2011.

03.12. 2015 р. головою Комісії по затвердженню результатів перевірки щодо визначення Договору про відступлення права вимоги від 15.08.2014 р., посвідченого нотаріусом ОСОБА_6, реєстровий номер 1060, визначено таким, що є нікчемним в розумінні ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. ОСОБА_5 виходив з того, що оплата за договором більше, ніж на 57,5% відрізняється від звичайної, продаж відбувався за рахунок погашення кредиторської заборгованості, отже, реальних грошових надходжень не було, ФК Надбання було кредитором ОСОБА_5 і укладенням цього Договору відбулося шляхом надання переваг перед іншими кредиторами (т.2 а.с.51).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 4452-VI) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-VI. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені в статті 37 Закону 4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до статті 38 Закону 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2014 року на підставі платіжного доручення №31 (т.2 а.с.48) ТОВ ФК Надбання як вигодонабувач здійснив оплату за договором №1060 про відступлення права вимоги, і сплатив скаржнику 94 868 132,95 грн. Гроші перераховані безпосередньо ОСОБА_8. Отже, висновки скаржника щодо нікчемності укладеної угоди про відступлення права вимоги через відсутність реального надходження грошових коштів, щодо реалізації права відступлення за рахунок наявної кредиторської заборгованості, спростовується вищенаведеними доказами, у тому числі платіжним дорученням від 15.08.2014 року № 31. Тому не підтверджується висновок банку про те, що банком отримана оплата без реальних грошових надходжень і переданням права вимоги отримано переваги, не встановлені для цього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Наразі, вважаючи договір уступки права вимоги нікчемним, скаржник посилається на платіжне доручення від 8 грудня 2015 року, яким повернуті грошові кошти ТОВ ФКНадбання. (т.2 а.с.47).

Але колегія суддів не може погодитися з такими доводами і розцінювати меморіальний ордер № 66447380 від 8.12.2015 р. як повернення грошей, за договором від 15.08.14р. оскільки грошові кошти перераховані боржником, а не банком, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції. Отже, грошові кошти, отримані банком як платіж за уступлене ним право вимоги не повернуто наразі новому кредитору і заходів щодо повернення грошових коштів банком не вжито. За таких обставин, позиція банку є суперечливою і непослідовною у цьому питанні. Якщо він вважає правочин нікчемним і як наслідок себе кредитором, він має повернути отримані кошти за уступлене право вимоги. В іншому випадку це призведе до подвійної сплати йому грошових коштів - один раз як плата за уступлене право вимоги, і другий раз - у вигляді визнаних його кредиторських вимог.

Посилання скаржника на наявність обтяження майнових прав банку заставою НБУ не свідчить про нікчемність укладеного договору, а навпаки йдеться про його оспорюваність, що є різними правовими підставами нікчемності і недійсності правочинів, і це є предметом окремого розгляду в позовному провадженні, що не заперечується сторонами.

Стосовно висновку скаржника про відчудження права вимоги за ціною нижчої від звичайної, колегія суддів не погоджується з такою оцінкою і зазначає, що предметом відчудження стала проблемна заборгованість за проблемними кредитними договорами і всі ризики невиконання таких кредитних договорів несе набувач. Сума кредитних договорів 223 386 045,10 грн. не тотожна по оцінці вартості права вимоги за ними, оскільки їх предметом виступали грошові кошти, а уступлене право вимоги може розповсюджуватися і на заставне (іпотечне) майно, яке у звязку з кризовими явищами в економічних правовідносинах обезцінюється. Принаймні скаржник не наводить відповідних розрахунків і обґрунтувань, з яких можна зробити висновок про реальну економічну вартість уступленого права вимоги і його забезпечення, а відтак і не обґрунтований висновок про невідповідність договірної ціни рівню звичайних (реальних) цін.

Неможливо погодитися з доводами і про те, що внаслідок цієї укладеної угоди з відступлення права вимоги банк є настільки зобовязаним, що це стало однією з причин його неплатоспроможності та неможливості виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами, оскільки відсутня інформація, яким чином скаржник використав отримані ним кошти від ТОВ ФКНадбання і чи спрямовував він їх на погашення своїх кредиторських зобовязань, і чи вистачило б скаржнику коштів на погашення цих зобовязань у разі, якби право вимоги було продане відповідно до вартості уступлених кредиторських вимог 223 386 045 грн.10 коп. Тобто, не можна стверджувати про наявність прямого причинного звязку між банкрутством банку і між укладенням договору про уступлення права вимоги від 15.08.2015 року, і про підтвердження його відповідними доказами, і що саме укладення цього правочину призвело до банкрутства скаржника, як про це стверджує банк (т. 2 а.с.52).

Також не підтверджується висновок банку про те, що банком отримана оплата без реальних грошових надходжень і переданням права вимоги отримано переваги, не встановлені для цього законодавством чи внутрішніми документами банку. Це спростовується платіжним дорученням № 31 від 15.08.14р., згідно з яким здійснена оплата за договором (а.с. 48).

З матеріалів справи також вбачається, що 02.10.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №181 Про початок здійснення процедури ліквідації АТ Дельта Банк та делегування повноважень ліквідатора банку. Але протокол, яким підтверджуються доводи про нікчемність договору про уступлення права вимоги від 15.08.2014 року, складено тільки 03.12.2015 року, тобто у час, коли повноваження Тимчасової адміністрації уже були припинені і діяла ліквідаційна комісія (ліквідатор). Проте за змістом ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI право визнавати нікчемними договори можливо реалізувати виключно під час дії Тимчасової адміністрації і цим правом у цей час скаржник не скористався, а тому висновки, викладені скаржником у Протоколі від 03.12.2015 року (т. 2 а.с. 50-52) не є належними та допустими доказами нікчемності правочину від 15.08.2014 року в розумінні Закону № 4452-VI. Тому дії самого скаржника щодо визнання укладеного договору нікчемним суперечать вимогам законодавства, яким не передбачено право банку встановлювати нікчемність правочинів протягом ліквідаційної процедури банку.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги АТ Дельта Банк.

За таких обставин доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, який прийняв законне і обґрунтоване рішення, дав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2016 року у справі №904/404/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2016 року у справі №904/404/15 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 19.12.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко