ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р.Справа № 916/2697/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 07.12.2016р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

від третьої особи: ОСОБА_2, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ

на рішення господарського суду Одеської області

від 19 жовтня 2016 року

по справі №916/2697/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ

до відповідача ОСОБА_4 центральної районної лікарні

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства ОДЕСАГАЗ

про стягнення 204504,90 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 07.12.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.10.2016р. по справі №916/2697/16 (суддя Желєзна С.П.) частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ до ОСОБА_4 центральної районної лікарні за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства ОДЕСАГАЗ про стягнення 204504,90 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто: суму основного боргу у розмірі 163981,91 грн., 3% річних у розмірі 2896,37 грн., інфляційні у сумі 5898,92 грн., пеню у розмірі 1000 грн. та 3036,90 грн. судового збору, в решті позову відмовлено.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив оплату вартості спожитого природного газу, поставленого позивачем протягом спірного періоду, відповідно до взятих на себе зобовязань за договором № 008727(3)-БТ на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів від 03.07.2015р., внаслідок чого, за ОСОБА_4 центральною районною лікарнею рахується прострочена заборгованість перед позивачем в розмірі 163981,91 грн. Крім того, суд першої, здійснивши власний розрахунок розміру 3% річних та інфляційних, зазначив, що розрахунок позивача є помилковим, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Місцевий господарський суд, з посиланням на ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України прийшов до висновку про зменшення розміру нарахованої позивачем пені до 1000 грн. з посиланням на сферу діяльності відповідача, який забезпечує потреби населення у медичному обслуговуванні на відповідній території, та факт його фінансування за рахунок бюджетних коштів.

Не погоджуючись з рішення господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2016р. по справі №916/2697/16 в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1000 грн. та стягнути з ОСОБА_4 центральної районної лікарні пеню у розмірі 31538,44 грн., в іншій частині рішення залишити без змін, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

06.12.2016р. від ОСОБА_4 центральної районної лікарні до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

07.12.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ до Одеського апеляційного господарського суду надійшли додаткові документи.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (Постачальник) та ОСОБА_4 центральною районною лікарнею (Споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів № 008727(3)-БТ (далі договір), відповідно до п.2.1 якого Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбаченому договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.2.4 договору газ передається на пункти споживання, обладнані вузлами обліку з коректором та розташовані за адресами: Одеська область, смт. Великодолинське, вул. Семашко, 3.

Відповідно до п. 3.10 договору Постачальник здійснює постачання природного газу напротязі року, у тому числі по місяцях: жовтень 5 тис. м. куб., листопад 6 тис. м. куб., грудень 9,54 тис. м. куб.

За положеннями п.5.1 договору розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Згідно з абз. 1, 3 п. 5.6 договору оплата за спожитий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів вартості газу. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунка фактури.

Положеннями п. 7.2. договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених відповідним розділом 5 договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір відповідно до п. 11.1 набирає чинності з дня його підписання та укладається в частині постачання природного газу на термін до 31.12.2015р., а в частині оплати за надані послуги до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 2 від 29.12.2015р. до договору сторони домовились продовжити термін дії договору до 31.03.2016р. з урахуванням положень ст. ст. 6, 40 Закону України „Про здійснення державних закупівель №1197-VII від 10.04.2014р. (з наступними змінами і доповненнями), відповідно до яких дія договору про закупівлю може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному у попередньому році.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, позивачем прийняті на себе зобов'язання щодо постачання відповідачу природного газу протягом періоду з січня 2016р. по березень 2016р. включно виконувались належним чином, а відповідачем було прийнято від ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ поставлений протягом вищезазначеного періоду природний газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу №01/008727 від 31.01.2016р. (обсяг спожитого природного газу за вказаний період складає 10771 куб. м.); №02/008727 від 29.02.2016р. (обсяг спожитого природного газу за вказаний період складає 7248 куб. м.); №03/008727 від 31.03.2016р. обсяг спожитого природного газу за вказаний період складає 1007 куб. м.) за адресою, зазначеною у п. 2.4 договору.

На підставі актів приймання-передачі природного газу, позивачем було складено рахунки-фактури № 008727 від 03.02.2016р. на суму 93714,17 грн., №008727 від 02.03.2016р. на суму 61679,03 грн., №008727 від 01.04.2016р. на суму 8588,71 грн.

01.08.2016р. між ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ та ОСОБА_4 центральною районною лікарнею було складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016р. по 01.08.2016р., у відповідності до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 163981,91 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів від 03.07.2015р. № 008727(3)-БТ щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати за спожитий природний газ, Товариство з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 центральної районної лікарні про стягнення суми заборгованості у розмірі 204504,90 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 163981,91 грн., пені у розмірі 31538,44 грн., трьох відсотків річних у розмірі 3086,45 грн., інфляційних втрат у розмірі 5898,10 грн.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться у ст. 712 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 5 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до актів приймання-передачі природного газу №01/008727 від 31.01.2016р.; №02/008727 від 29.02.2016р.; №03/008727 від 31.03.2016р. позивачем протягом періоду з січня 2016р. по березень 2016р. було поставлено відповідачу природний газ, на підставі чого складено відповідні рахунки-фактури: № 008727 від 03.02.2016р. на суму 93714,17 грн., №008727 від 02.03.2016р. на суму 61679,03 грн., №008727 від 01.04.2016р. на суму 8588,71 грн.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт належного виконання позивачем своїх зобовязань за договором № 008727(3)-БТ на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів від 03.07.2015р. в частині поставки газу, в той час, матеріали справи не містять жодних доказів, в розумінні ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, виконання відповідачем власних зобовязань в частині повної та своєчасної оплати за отриманий газ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення основного боргу у розмірі 163981,91 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Товариством з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ також заявлено позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 3086,45 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5898,10 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача, вважає правомірним твердження суду першої інстанції проте, що вказані вимоги розраховані з помилками, отже, позовна вимога про стягнення інфляційних нарахувань підлягає повному задоволенню на суму 5898,10 грн., а про стягнення 3% річних - частковому на суму 2896,37 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі пені у розмірі 31538,44 грн., апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (пеня, штраф), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями п. 7.2. договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених відповідним розділом 5 договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, апеляційний господарський суд зазначає, що позивачем при його виконанні не враховано положень 6 ст. 232 Господарського кодексу України. За таких умов правильним є висновок місцевого господарського суду про те, що загальний розмір пені складає 30272,80 грн.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції з посиланням на ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшено розмір пені до 1000 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Розглядаючи дане питання, необхідно звернутися до приписів п. 3.17.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18 (з наступними змінами та доповненнями), якими встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства та надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки порушення зобов'язання відповідачем не потягло за собою значних збитків для позивача, приймаючи до уваги специфіку діяльності відповідача, який забезпечує потреби населення у медичному обслуговуванні на відповідній території, та факт його фінансування за рахунок бюджетних коштів, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до 1000 грн.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2016р. по справі №916/2697/16 без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2016р. по справі №916/2697/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 12.12.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.