РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 902/634/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Савченко Г.І.

судді Павлюк І. Ю.

судді Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (представник, довіреність №269 від 22.02.2016 р.);

відповідача ОСОБА_2 міської ради не з'явився;

відповідача ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області - не з'явився;

третьої особи ОСОБА_4 Державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі Вінницькій області - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" на рішення Господарського суду Вінницької області від 27.09.16 р. у справі № 902/634/16

за позовом ОСОБА_5 акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод"

до ОСОБА_2 міської ради

до ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 Державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі Вінницької області

про стягнення збитків в сумі 57000,00 грн.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 акціонерне товариство "Барський машинобудівний завод" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про стягнення 57000,00 грн збитків.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 27.09.2016 р. у справі №902/634/16 у задоволенні позову ОСОБА_5 акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" до ОСОБА_2 міської ради, до ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі Вінницької області про стягнення збитків в сумі 57000,00 грн., відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_6 акціонерне товариство "Барський машинобудівний завод" подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на ОСОБА_2 міську раду.

Вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в наслідок протиправної бездіяльності ОСОБА_2 міської ради щодо не прийняття рішення про консервацію обєкта будівництва, яка підтверджена судовим актом, що набрав законної сили, а обставини, встановлені у ньому, в силу вимог ст. 35 ГПК України є преюдиціальними для розгляду цієї справи, позивач несе збитки, які полягають у здійсненні заходів зі збереження обєкту будівництва. Враховуючи положення ст. 15, 1166, 1172, 1174 Цивільного кодексу України ст. 193, 224, 225 Господарського кодексу України, скаржник вважає, що витрати ОСОБА_5 акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" на зберігання обєкта будівництва в сумі 57000,00 грн. за період з вересня 2015 року по червень 2016 року є майновою шкодою (збитками), спричиненими протиправною бездіяльністю відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 міська рада заперечує її доводи, вважає, що оскаржуване рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області та третя особа відзивів на апеляційну скаргу не подали.

В додаткових обґрунтуваннях скаржник, посилаючись на ст. 1173 ЦК України, зазначає, що наявні всі нормативно-правові підстави для відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_2 міською радою, оскільки позов заявлено як до органу місцевого самоврядування, а не до сторони по договору.

У судових засіданнях Рівненського апеляційного господарського суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, наведених у ній.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада, ОСОБА_7 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області та третя особа не забезпечили явку представників в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2013 р. між ОСОБА_2 міською радою (замовник) та ОСОБА_5 акціонерним товариством "Барський машинобудівний завод" (підрядник) було укладено договір підряду № 25 (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на власний ризик виконати якісно і своєчасно роботи по будівництву сміттєсортувальної станції на території полігону твердих побутових відходів за межами м. Калинівка, Вінницька область (поблизу дороги "Стара Гута-Калинівка-Турбів") та провести пусконалагоджувальні роботи відповідно до умов договору, проектно-кошторисної документації та документації конкурсних торгів, а замовник зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити їх (п. 1.1 Договору) /а.с.26-31, т.1/.

Як вбачається із матеріалів справи, будівництво обєкту, що є предмету договору підряду не завершено. При цьому в договір підряду його сторонами неодноразово вносились зміни щодо строків фінансування та виконання підрядних робіт.

03 липня 2015 року ОСОБА_6 акціонерне товариство "Барський машинобудівний завод" звернулося до ОСОБА_2 міської ради з листом №1123 від 03.07.2015 року про прийняття рішення про консервацію обєкта незавершеного будівництва /а.с.22-23, т.1/.

Відповідно до інформації, наявної у листі Департаменту регіонального економічного розвитку Вінницької обласної державної адміністрації від 26.03.2015 року №742/2-1, ОСОБА_2 міською радою не подавався запит на фінансування будівництва сміттєсортувальної станції на території полігону побутових відходів у 2015 році /а.с.21, т.1/.

Крім того, листом Департаменту регіонального економічного розвитку Вінницької обласної державної адміністрації від 14.08.2015 року №2104/21 позивачу повідомлено, що рішення про консервацію сміттєсортувальної станції має приймати замовник ОСОБА_2 міська рада. Станом на 14.05.2015 року ОСОБА_2 міська рада не надавала пропозицій щодо консервації /а.с.25, т.1/.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивачем за період з вересня 2015 року по червень 2016 року здійснено витрати на зберігання предмету підряду (обєкту будівництва) відповідно до договору зберігання №7 від 01.02.2014 року, укладеного між ПАТ "Барський машинобудівний завод" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, із внесенням до нього відповідних змін згідно додаткових угод №1 та №2 /а.с.43-47, т.1/. При цьому факт надання послуг, їх оплата та вартість в сумі 57000,00 грн. підтверджуються актами прийому-передачі наданих послуг та відповідними платіжними дорученнями /а.с.49-81, т.1/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 77 ЦК України перебачено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1173 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 18.12.2015 року у справі №125/1838/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради щодо не прийняття рішення про консервацію обєкта будівництва сміттєсортувальної станції на території полігону твердих побутових відходів за межами м. Калинівка Вінницької області, а також зобовязано виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради на своєму засіданні розглянути питання щодо консервації обєкта будівництва сміттєсортувальної станції на території полігону твердих побутових відходів за межами м. Калинівка Вінницької області в порядку та у спосіб, передбачений Положенням про порядок консервації та розконсервації обєктів будівництва, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 21.10.2005р. №2, та прийняти належне у відповідності до чинного законодавства рішення /а.с.32-42, т.1/

В ході розгляду справи №125/1838/15-а судом, зокрема, встановлено:

"За змістом п. 1.1 "Положення про порядок консервації та розконсервації об'єктів будівництва" затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 21.10.2005 року № 2 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2005 р. за N 1582/11862, це Положення визначає порядок та умови проведення консервації та розконсервації об'єктів та будов (далі - об'єкт (будова) з нового будівництва, реконструкції та технічного переоснащення діючих підприємств, капітального ремонту будівель і споруд виробничого та невиробничого призначення (далі - будівництво).

Консервації підлягають об'єкти (будови), будівництво та введення в дію яких не забезпечене фінансуванням або технічний рівень яких не відповідає сучасним вимогам.

Положення є обов'язковим для використання під час проведення консервації та розконсервації об'єктів (будов), будівництво яких здійснюється із залученням державних і змішаних інвестицій, та має рекомендаційний характер для об'єктів (будов), будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування.

Згідно з п.2.1 Положення, рішення про консервацію об'єкта (будови) приймаються органами виконавчої влади - головними розпорядниками бюджетних коштів, за поданням відповідних органів виконавчої влади - розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, та суб'єктами господарської діяльності - замовниками (забудовниками) будівництва, які приймали рішення про будівництво об'єкта (будови), що консервується.

В силу п. 2.2 Положення, органи виконавчої влади, суб'єкти господарської діяльності, зазначені в пункті 2.1, які прийняли рішення про консервацію об'єкта (будови), видають наказ або інший розпорядчий документ (далі - розпорядчий документ) про консервацію об'єкта (будови).

Разом з тим, питання щодо консервації об'єкта будівництва не регулюється договірними відносинами сторін, а має вирішуватись виключно та односторонньо розпорядником бюджетних коштів за наявності чітко визначених обставин: відсутність фінансування або невідповідність технічного рівня будови сучасним вимогам. При цьому, за наявності вказаних обставин, розпорядник бюджетних коштів видає розпорядчий акт. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення питання щодо консервації об'єкта будівництва відноситься до повноважень виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради як суб'єкта владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що протиправність бездіяльності виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради є доведеною, оскільки позивач внаслідок відсутності фінансування постійно несе витрати на утримання та охорону будівельного майданчику, та не може спрогнозувати своєї фінансово-господарської діяльності з огляду на невизначеність довкола ситуації з відсутністю фінансування з боку відповідача, що є прямим порушенням принципу юридичної визначеності".

Колегія суддів зазначає, що дане рішення суду в межах виконавчого провадження №50868927 не було виконано, про що свідчить постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2016 року /а.с.133, т.1/.

Разом із тим в матеріалах справи наявна ухвала Барського районного суду Вінницької області у справі №125/1838/15-а від 30.08.2016 р., якою визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №115 від 20 квітня 2016 року «Про виконання постанови Барського районного суду Вінницької області від 18.12.2015р. у справі №125/1838/15-а» /а.с.192-196, т. 1/. Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі № 125/1838/15-а /а.с. 63, т.2/.

Вказаними судовими рішеннями, зокрема, встановлено:

"Відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а згідно ст.11 даного нормативного акту виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. З огляду на викладене вирішення питання щодо консервації об'єкта будівництва відноситься до повноважень виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради як суб'єкта владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції. Дане твердження було визначене і у рішенні Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року справа № 125/1838/15-а. З огляду на викладене суд вважає, що виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради під час прийняття рішення № 115 від 20 квітня 2016 року допустив порушення діючого законодавства і фактично не виконав постанову Барського районного суду від 18 грудня 2015 року у справі № 125/1838/15".

Окрім того, ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 09.09.2016 р. у справі № 125/1838/15, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 р. /а.с. 57-61, 64, т.2/, визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 168 від 18.05.16 "Про виконання виконавчого листа Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі № 125/1838/15-а, виданого 11.04.2016 р."

Вказаним судовим рішенням, зокрема, встановлено:

"Як визначено абз. З пп. 1.1 Положення, дане Положення є обов'язковим для використання під час проведення консервації та розконсервації об'єктів (будов), будівництво яких здійснюється із залученням державних і змішаних інвестицій (коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, інших місцевих бюджетів, власні та позичкові кошти державних підприємств, установ та організацій).

Відповідно до абз. 2 п. 1.1 Положення консервації підлягають об'єкти (будови), будівництво та введення в дію яких не забезпечене фінансуванням або технічний рівень яких не відповідає сучасним вимогам.

Таким чином, нормативними підставами для прийняття рішення про консервацію є: 3) не забезпечення фінансування обєкта будівництва; 4) невідповідність технічного рівня обєкта сучасним вимогам.

Отже, у випадку наявності однієї з вказаних підстав відповідний субєкт владних повноважень зобовязаний прийняти рішення про консервацію.

Варто зазначити, що жодних інших умов, наявність яких є необхідною для прийняття рішення про консервацію обєкта будівництва, Положення не містить.

Під час розгляду справи № 125/1838/15-а в судах першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 міською радою не забезпечено фінансування обєкта будівництва - "Сміттєсортувальна станція на території полігону твердих побутових відходів за межами м. Калинівка Вінницької області (поблизу автодороги Стара Гута - Калинівка - Турбів)".

Таким чином, ОСОБА_2 міська рада в особі її виконавчого органу - виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради - була зобовязана прийняти саме рішення про консервацію обєкта будівництва - "Сміттєсортувальна станція на території полігону твердих побутових відходів за межами м. Калинівка Вінницької області (поблизу автодороги Стара Гута - Калинівка - Турбів)".

Як вбачається зі змісту виконавчого листа Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі № 125/1838/15-а, виданого 11.04.2016 року, виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради зобов'язано розглянути питання щодо консервації обєкта будівництва "Сміттєсортувальна станція на території полігону твердих побутових відходів за межами м. Калинівка Вінницької області (поблизу автодороги Стара Гута - Калинівка - Турбів) в порядку та у спосіб, передбачений Положенням про порядок консервації та розконсервації обєктів будівництва, затвердженого наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 21.10.2005 р. № 2, та прийняти належне у відповідності до чинного законодавства рішення.

Відповідно, прийняття рішення про відмову у консервації за наявності вказаних вище підстав свідчить про те, що згадане рішення прийняте не у відповідності до Порядку та чинного законодавства, що фактично свідчить про невиконання Відповідачем судових рішень".

Приписами ст. 35 ГПК України встановлено що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, відповідно до п. 2.6 Постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного та враховуючи, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу місцевого самоврядування) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій посадової особи цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, колегія суддів дійшла висновку, що в бездіяльності ОСОБА_2 міської ради наявні всі необхідні елементи відповідальності за заподіяну шкоду.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини мають позадоговірний характер та врегульовані Положенням про порядок консервації та розконсервації обєктів будівництва, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 21.10.2005 № 2.

Відповідно до розділу 3 "Обов'язки замовника будівництва під час консервації об'єкта (будови)" Положення про порядок консервації та розконсервації обєктів будівництва після прийняття рішення про консервацію об'єкта (будови) замовник будівництва зобов'язаний: у місячний термін за участю підрядника та проектної організації скласти: перелік робіт з проведення консервації об'єкта (будови); перелік робіт і заходів, необхідних для забезпечення збереження законсервованого об'єкта (будови) або його конструктивних елементів; у 2-місячний термін: оплатити підряднику у разі необхідності проведення консервації об'єкта (будови) з незалежних від сторін обставин за виконані до консервації обсяги будівельно-монтажних робіт та відшкодувати йому пов'язані з консервацією витрати, в тому числі витрати з перевезення матеріальних цінностей на інші об'єкти, якщо інше не передбачено договором підряду; скласти (або доручити складання проектній організації) та затвердити кошториси на проведення робіт з консервації об'єкта (будови) та витрат, необхідних для забезпечення збереження законсервованого об'єкта (будови) або його к: нетруктивних елементів.

Крім того, згідно п. 4.8 Положення про порядок консервації та розконсервації обєктів будівництва, фінансування робіт та витрат, які забезпечують збереження законсервованого обєкта (будови), здійснюються замовником за рахунок коштів, виділених на зазначені цілі заповідно до наказу або іншого розпорядчого документа про консервацію об'єкта (будови).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що витрати в сумі 57000,00 грн. на зберігання обєкта будівництва сміттєсортувальної станції на території полігону твердих побутових відходів за межами м. Калинівка Вінницької області повинні здійснюватися ОСОБА_2 міською радою відповідно до п.п. "б" п. 3.1 та п. 4.8 Положення про порядок консервації та розконсервації обєктів будівництва, який затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 2 від 21.10.2005 р.

Таким чином, з ОСОБА_2 міської ради на користь ОСОБА_5 акціонерного товраиства "Барський машинобудівний завод" підлягають стягненню збитки в розмірі 57000,00 грн., в позові до ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області необхідно відмовити.

Щодо посилань позивача в позовній заяві на ст. ст. 1166, 1172, 1174 ЦК України, то судова колегія зазначає, що норми даної статті не підлягають застосуванню для стягнення збитків з відповідача, оскільки відповідач ОСОБА_2 міська рада є органом місцевого самоврядування, для стягнення збитків з якого застосовується спеціальна стаття - 1173 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується із посиланням суду першої інстанції на рішення у справі №902/1518/14, оскільки позов у справі № 902/634/16 заявлено як до органу місцевого самоврядування, а не до сторони по договору.

Щодо посилань відповідача ОСОБА_2 міської ради, що рішення судів у справі №125/1838/15 не стосуються ОСОБА_2 міської ради як замовника будівництва, а Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

В свою чергу, згідно ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи; виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Зі змісту пп. 8 п. "а" ст. 27, пп. 4 п. "а" ст. 28, пп. 2 п. "а" ч. 1 ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку сіл, селищ, міст, координація цієї роботи на відповідній території; виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об'єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що компетенція виконавчих комітетів як виконавчих органів місцевих рад передбачає виконання функцій замовника будівництва та, відповідно, прийняття рішень від імені та в інтересах відповідного органу місцевого самоврядування як юридичної особи.

Згідно ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу; відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як вбачається із п. 1.1, 1.2 Регламенту Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради 7- го скликання ОСОБА_2 міської об'єднаної територіальної громади, який затверджений рішенням ОСОБА_2 міської ради № 16 від 03.12.2015 р., виконавчий комітет міської ради є виконавчим органом ради, який утворюється нею на строк її поноважень; виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відпровідним органам виконавчої влади (ч. 8 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування України") /а.с. 5, т. 2/. Державна реєстрація Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради 7-го скликання в якості юридичної особи не проводилась.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено позов до ОСОБА_2 міської ради, яка є юридичною особою, а не Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, який приймає рішення від імені та в інтересах відповідного органу місцевого самоврядування та не є юридичною особою.

Таким чином, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. За таких обставин вбачаються підстави, визначені ст. 104 ГПК України, для скасування рішення місцевого господарського суду.

В силу приписів ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача ОСОБА_2 міську раду.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" на рішення Господарського суду Вінницької області від 27.09.16 р. у справі № 902/634/16 задоволити.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 27.09.16 р. у справі № 902/634/16 скасувати. Прийняти нове рішення. Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 міської ради (22400, м. Калинівка Вінницької області, вул. В. Нестерчука, 47, ) на користь ОСОБА_5 акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" (23000, м. Бар Вінницької області, вул. Каштанова, 5, ) збитки в розмірі 57000, 00 грн.

У задоволенні позову до ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби у Вінницькій області відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 міської ради (22400, м. Калинівка Вінницької області, вул. В. Нестерчука, 47, ) на користь ОСОБА_5 акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" (23000, м. Бар Вінницької області, вул. Каштанова, 5, ) 1378,00 грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви та 1515,80 грн. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

3. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити господарському суду Вінницької області.

4. Матеріали справи №902/634/16 повернути до господарського суду Вінницької області.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскражена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.