ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.12.2016 Справа № 904/9992/16

За позовом Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в інтересах Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, м. Вільногірськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "КОЛЬОРОВІ МЕТАЛИ", м. Дніпро

про стягнення 111 897,12 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - предствник (дов. б/№ б/д)

від відповідача: не з'явився

вільний слухач: ОСОБА_2

СУТЬ СПОРУ:

Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в інтересах Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "КОЛЬОРОВІ МЕТАЛИ" про стягнення 111 897,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань за укладеним між Вільногірською міською радою та ТОВ з ІІ "КОЛЬОРОВІ МЕТАЛИ", в частині своєчасної оплати орендних платежів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.16 порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 16.11.2016.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи відкладено з 16.11.2016 на 05.12.2016.

05.12.2016 представник позивача надав пояснення по справі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2006 між Територіальною громадою м. Вільногірська в особі Вільногірської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» (відповідач, орендар) було укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстровано у реєстрі за №2040.

Вищевказаний договір оренди землі зареєстрований у Дніпропетровській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.10.2006 за № 16.

Відповідно до п. 1 договору, орендодавець, на підставі рішення Вільногірської міської ради від 28.07.2006 №75-04/У «Про передачу ТОВ з ІІ «Кольорові метали» в оренду земельної ділянки, розташованої по вул. Привокзальна, зі східної сторони від ТОВ "АСТІ Вільногірський елеватор" для промислового використання" та рішення Вільногірської міської ради від 15.10.2006 за №156-07/У "Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від 28.08.2006 №75-04/У "Пре передачу ТОВ з ІІ "Кольорові метали" в оренду земельної ділянки, розташованої в м. Вільногірськ" по вул. Привокзальна зі східної сторони від ТОВ "АСТІ Вільногірський елеватор" для промислового використання" надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, розташовану в м. Вільногірську по вул. Привокзальна, зі східної сторони від ТОВ "АСТІ Вільногірський елеватор", для промислового використання (код цільового використання за Українським класифікатором цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.10.5 - землі промисловості) - для будівництва та обслуговування під'їзної залізничної та складу навантажування пісків.

Пунктом 2 договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,7847 га., несільськогосподарського призначення, яка відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України перебуває у розпорядженні Вільногірської міської ради, для промислового використання.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10 денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі, який є невід'ємною частиною договору (п. 18 договору).

11.10.2006 сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки до договору, відповідно до якого орендодавець передав в оренду, а орендар прийняв земельну ділянку площею 1,7847 га, розташовану на вулиці Привокзальній (а.с.34).

Пунктом 4 договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: - на період будівництва об'єкту - 275 736,15 грн.; - після вводу об'єкта в експлуатацію - 661 588,29 грн.

Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за дев'яносто днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору).

Договорами про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №62 від 12.03.2007, №62/1 від 29.01.2008, №62/2 від 03.02.2009, №62/3 від 26.01.2010, №62/4 від 02.02.2012, №62/5 від 06.07.2012, №62/6 від 21.01.2013, №62/7 від 19.03.2014, укладеними між Вільногірською міською радою та ТОВ з ІІ«Кольорові метали» було змінено нормативна грошова оцінка земельної ділянки.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем на користь Вільногірської міської ради орендної плати за користування земельною ділянкою за вищевказаним договором оренди землі від 11.10.2006.

Водночас, вказаний договір укладено не між позивачем та відповідачем, а між Вільногірською міською радою та відповідачем.

Звертаючись до суду з позовною заявою Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області зазначає, що згідно з п. 1.1 Положення про Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі - Положення), затвердженого рішенням сесії Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 28.07.2016 № 330-15/VII, Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі - Управління) є виконавчим органом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Також, позивач посилаючись на п. 3.3.16 зазначає, що Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області представляє інтереси Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в частині вирішення земельних спорів (відшкодування збитків завданих Вільногірській міській раді Дніпропетровської області за використання земель територіальної громади міста Вільногірська громадянами та суб'єктами господарювання без наявності правовстановлюючих документів; за порушення умов договорів оренди землі, вирішення інших питань у галузі земельних відносин), в господарських, адміністративних, місцевих, апеляційних судах, Вищому адміністративному суді України та Верховному Суді України з усіма правами позивача, відповідача і третьої особи.

Отже, на думку позивача, органом який може звертатись до суду з позовними заявами від імені та в інтересах Вільногірської міської ради є Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Приймаючи рішення, господарський суд виходить з наступного.

Згідно інформації з офіційного сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) вбачається, що на час розгляду справи позивач та Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, є самостійними юридичними особами.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, позивач повинен довести, що права, за захистом яких він звернувся до суду належать саме йому.

Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частинами 1, 2, 4 ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Суд зазначає, що право бути позивачами і відповідачами у суді є однією із складових в понятті юридичної особи та елементом її цивільної правоздатності та дієздатності, визначених у статтях 91, 92 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що він є органом Вільногірської міської ради, який має право звертатись до суду. Але з таким твердженням суд не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Частиною 1 ст. 28 ГПК України встановлено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Статтею ст. 181 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що встановлене право юридичної особи на здійснення своїх цивільних прав та обов'язків через свої органи, поширюється на підпорядковані підрозділи та органи саме тієї юридичної особи, чиї права було порушено, а не окремої (самостійної) юридичної особи, якою в даному випадку є позивач.

Аналізуючи матеріали справи, судом встановлено, що Управління, звертаючись до суду від імені Вільногірської міської ради, обґрунтовує свої позовні вимоги та діє не як представник, а як позивач. Натомість, предметом спору, є неналежне виконання умов договору оренди землі, стороною якого позивач не є. Доказів того, в чому саме полягає порушення права позивача, останній не надає.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими. Відповідно до ст.33 ГПК України обов'язком позивача є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Обґрунтовуючи звернення до суду за захистом прав Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, позивач в судовому засіданні посилався на відсутність у міської ради рахунку та коштів для сплати судового збору. Суд вважає, таке посилання безпідставним.

Посилання позивача на п.п. 1.1 та 3.3.16 Положення про Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як на єдину та беззаперечну підставу для звернення до суду за захистом прав Вільногірської міської ради, суд вважає не обґрунтованими, оскільки цей пункт не відповідає вимогам цивільного законодавства.

Повноваження на звернення до суду не може бути делеговано від однієї юридичної особи (Вільногірської міської ради) до іншої юридичної особи (Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області), оскільки це входить в протиріччя з принципами, які закріплено у ст. 92 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором оренди землі, є не обґрунтованими належними доказами, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Одночасно суд зазначає, що правом на звернення до суду з даним позовом до суду наділена саме Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, тобто позов заявлено неналежним позивачем.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати судом встановлено, що в обґрунтування розміру позовних вимог, позивач посилається на укладені між Вільногірською міською радою та ТОВ з ІІ «Кольорові метали» договори про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №62 від 12.03.2007, №62/1 від 29.01.2008, №62/2 від 03.02.2009, №62/3 від 26.01.2010, №62/4 від 02.02.2012, №62/5 від 06.07.2012, №62/6 від 21.01.2013, №62/7 від 19.03.2014, якими була змінена нормативна грошова оцінка земельної ділянки. Аналізуючи надані до матеріалів справи додаткові угоди, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 792 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Таким чином, укладення договору оренди земельної ділянки передбачає виникнення у сторін певних прав та обов'язків.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ЦК в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі від 11.10.2006 укладений між Територіальною громадою м. Вільногірська в особі Вільногірської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» (відповідач, орендар) було посвідчено приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстровано у реєстрі за №2040.

Натомість подані договори про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №62 від 12.03.2007, №62/1 від 29.01.2008, №62/2 від 03.02.2009, №62/3 від 26.01.2010, №62/4 від 02.02.2012, №62/5 від 06.07.2012, №62/6 від 21.01.2013, №62/7 від 19.03.2014 були укладені між орендарем та орендодавцем у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, що є порушення вимог чинного законодавства, в частині форми укладення договорів.

Крім того, судом встановлено, що доданий до позовної заяви договір №62/2 від 06.08.2008 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20.02.2006 №03, в той час як предметом спору у цій справі є заборгованість за договором оренди землі від 11.10.2006, зареєстрованому у державному реєстрі за № 16 від 30.10.2006. Отже доданий договір не має відношення до вирішення даного спору.

Вищенаведене надає суду підстави дійти висновку про те, що позивачем не доведено факт виникнення між сторонами зобовязань за спірним договором оренди землі, а тому й порушення з боку відповідача зазначеного зобовязання, у зв'язку з чим у суду також відсутні правові підстави для задоволення позову.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.12.2016

Суддя ОСОБА_4