РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016Справа №910/20336/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/20336/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго";

до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім";

про стягнення 391 586,15 грн.

Представники сторін:

від позивача: Палій Ю.В., довіреність № 91/2016/10/17-20 від 17.10.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (надалі -позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (надалі -відповідач) про стягнення 391 586,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1310371 від 21.12.1998р. та Угоди про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію № Р1310371-07/15 від 20.07.2015р., внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 371 473,91 грн., за прострочення сплати якої додатково нараховані інфляційні втрати в сумі 13 867,85 грн. та 3% річних - 6244,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2016р. порушено провадження у справі № 910/20336/16, розгляд справи призначений на 01.12.2016р.

29.11.2016р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 01.12.2016р. представник позивача не заперечував стосовно клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та надав суду частину витребуваних доказів.

За таких обставин, з метою повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та у зв'язку з клопотанням представника відповідача, господарський суд відклав розгляд справи на 12.12.2016.

12.12.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 12.12.2016 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, з огляду на наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, відповідач не виконав вимоги ухвали суду від 09.11.2016р. і від 01.12.2016р. та не подав витребувані судом докази, зокрема, відзив на позовну заяву.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Представник позивача у судовому засіданні 12.12.2016 надав витребувані судом докази та позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 12.12.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.12.1998 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", (правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Київенерго»), (далі - енергопостачальна організація, позивач) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (далі - споживач, абонент, відповідач) було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1310371 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі.

За умовами пункту 2.2.1 Договору постачальник зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та обсягах, що зазначені в додатку №1 до Договору.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що при виконанні умов Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 2.3.1 Договору, споживач зобов'язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку №1, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Відповідно до пунктів 2, 3 додатку № 4 до Договору (порядок розрахунків), споживач щомісяця з 12 по 15 числа самостійно отримує табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки та платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду. Сплату за вказаними документами споживач виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Рішенням Господарського суду у справі № 910/24740/13 від 10.02.2014 було стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 248 617 грн. 57 коп. основного боргу, 12 214 грн. 95 коп. 3% річних, 1 514 грн. 81 грн. інфляційних та 3 816 грн. 43 коп. пені та 5 323 грн. 28 коп. судового збору.

З зазначеного рішення вбачається, що заборгованість в розмірі 248 617,57 грн. виникла за період з січня 2011 року по листопад 2013 року (період нарахування заборгованості 01.02.2011 - 01.12.2013). В подальшому, сторонами було укладено Угоду про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію № Р1310371-07/15 до Договору, відповідно до якої споживач визнає та підтверджує заборгованість перед позивачем за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді станом на 01.07.2015 загальною сумою 521 241,95 грн. з ПДВ, з яких:

1. Заборгованість сумою 86 768,04 грн. - залишок основного боргу згідно рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2015 № 910/24740/13 за період з 01.02.2011 по 01.12.2013;

2. Заборгованість сумою 434 473,91 грн., що виникли за період з 01.12.2013 по 01.07.2015.

Відповідно до п. 2 вищезазначеної Угоди, споживач зобов'язується сплатити, зазначені у п. 1.2 угоди, суми протягом липня 2015 - грудня 2016 щомісячними платежами згідно з додатком № 1 цієї угоди до 25 числа кожного місяця.

Згідно з п. 5 вищезазначеної Угоди, у разі порушення споживачем умов цієї угоди (невиконання або неналежне виконання) вона може бути розірвана в односторонньому порядку за заявою енергопостачальної організації. При цьому, умова угоди щодо розстрочення сплати боргу втрачає чинність та енергопостачальна організація набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу. У такому разі Угода вважається розірваною через один місяць після письмового повідомлення енергопостачальною організацією про це споживача.

17.06.2016 позивачем було направлено відповідачу лист за вих. № 029/52/2/6702 від 16.06.2016, в якому зазначено про невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Угодою та попереджено про припинення дії Угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, з огляду на положення пункту 5, Угода про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію № Р1310371-07/15 до Договору є розірваною позивачем в односторонньому порядку.

Позивач у свої позовній заяві стверджує, що свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, в свою чергу, відповідач порушив вищезазначені положення Договору в частині оплати за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за відповідачем станом на 01.11.2016 обліковується заборгованість у розмірі 371 473,91 грн.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Умови договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм, викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 371 473,91 грн. заборгованості за фактично спожиту теплову енергію за Договором за період з 01.12.2013 по 01.07.2015 нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач припустився прострочення платежів, позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 13 867,85грн. інфляційних втрат та 6 244,39 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу, у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань, а не штрафною санкцією.

Судом перевірено розрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем вірно визначено зазначені показники, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 13 867,85 грн. та 3% річних у сумі 6 244,39 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (02140, м. Київ, вул. М.Гришка, 10; ідентифікаційний код: 25397398) на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ідентифікаційний код: 00131305) заборгованість у розмірі 371 473 грн. 91 коп., 3 % річних - 6 244 грн. 39 коп., інфляційні втрати - 13 867 грн. 85 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 873 грн. 79 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 14.12.2016р.

Суддя А.І. Привалов