13 грудня 2016 року Справа № 913/1071/16
Провадження № 24/913/1071/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів
до 1.Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк Луганської області
2.Дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна", м. Київ
про стягнення 8 544 грн. 70 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання-помічник судді Гудей Н.Ф.
у засіданні брали участь:
від позивача представник не прибув;
від І відповідача представник не прибув;
від ІІ відповідача ОСОБА_1 представник за довіреністю від 12.12.2016 № б/н.
Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" 27.09.2016 звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" та Дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна" про стягнення нарахованих платежів за час затримки вагона в сумі 8 544 грн. 40 коп.
І відповідач відзивом і додатковим відзивом проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідно до вимог Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України і Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) здійснив маркування цистерни знаками небезпеки. Відповідно до ст. 9 СМГС перевезення небезпечних вантажів здійснюється у відповідності з Правилами перевезень небезпечних вантажів (додаток 2 до цієї Угоди). У відповідності з п. 1.4.2.2.1 Правилам перевезень небезпечних вантажів в частині дотримання загальних заходів безпеки перевізник, при прийманні небезпечного вантажу до перевезення та в процесі перевезення, має пересвідчитися в тому, що небезпечні вантажі допущені до перевезення у відповідності з вимогами додатку № 2 до СМГС, на вагони та контейнери нанесені відповідні знаки небезпеки та маркування, передбачені главою 5.3 та 3.4. Якщо перевізник виявляє будь-яке порушення вимог, викладених п. 1.4.2.2.1, він не має приймати такий вантаж до перевезення (п. 1.4.2.2.3 Правил). Також І відповідач зазначає, що ст. 28 СМГС передбачає, що якщо перевізник по незалежним від нього причинам не може здійснити перевезення вантажу із зміною початкового шляху слідування, продовжити перевезення або видати вантаж отримувачу, він негайно запитує вказівки відправника. Тим не менш, І відповідач не був належним чином повідомлений про факт неприйняття Словацькою залізницею вагону № 50944586, на станцію Комунарськ Донецької залізниці не надходило жодних телеграфних повідомлень з цього приводу.
Стосовно договірних відносин з ІІ відповідачем ДП "Трансгарант-Україна", то І відповідач вказує, що 06.02.2014 між ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" та ДП "Трансгарант-Україна" був укладений договір № АМК-436-2014-првз транспортно-експедиторського обслуговування. Додатковою угодою від 17.11.2015 № 06 строк дії договору продовжено до 31.12.2016. Тобто на дату відправлення спірного вагону та до теперішнього часу ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" та ДП "Трансгарант-Україна" знаходяться в договірних відносинах з надання транспортно-експедиторських послуг з організації та оплати перевезень вантажів ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" по залізницях України та країн СНД. У звязку з викладеним І відповідач вважає, що вимоги позивача до І відповідача про стягнення нарахованих платежів за час затримки вагону в сумі 8 544 грн. 70 коп. є необґрунтованими. Поясненнями від 13.12.2016 І відповідач повідомив, що в межах договору транспортно-експедиторського обслуговування акти виконаних робіт зі спірного перевезення не складались.
ІІ відповідач відзивом проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що платежі, які позивач намагається стягнути за позовною заявою не містять ознак додаткових робіт та/або послуг, а фактично є видом цивільно-правової відповідальності у сфері господарювання, яка за вимогами п. 22 ст. 92 Конституції України повинна визначатися виключно законами. В межах договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 06.02.2014 № АМК-436-2014-првз акти/звіти щодо спірного перевезення між відповідачами не складались.
На електронну адресу суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат, повязаних з розглядом справи, а саме: витрат на проїзд представника позивача в сумі 1 263 грн. 75 коп., яка судом не розглядається, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено подання процесуальних документів з використанням електронної пошти. Додані до заяви документи не відповідають приписам ст. 36 ГПК України і є неналежними доказами заявленої вимоги.
Оцінивши надані докази і доводи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" І відповідач у справі, зі станції Комунарськ Донецької залізниці 16.03.2016 за накладною № 52753241 здійснив відправлення вагону № 50944586 з вантажем "смола", відправка Комунарськ-Вояни.
28.03.2016 на станцію Ужгород прибув вагон № 50944586, який не прийнятий Словацькою залізницею через відсутність знаків небезпеки на котлах цистерни, що є порушенням додатку 2 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення глави 5, ч. 5.2, 5.3, про що працівниками Словацької залізниці складено акт неприйому від 28.03.2016 № 142/2016 та зі станції Ужгород надано телеграфне повідомлення від 28.03.2016 № 280 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника. Залізницею складено акт загальної форми від 28.03.2016 № 3248а за затримку цього вагона.
Оскільки будь-яких вказівок щодо вантажу від І відповідача не надійшло, позивач самостійно наніс знаки небезпеки і він був прийнятий Словацькою залізницею.
Після передачі вагону позивачем складено акт загальної форми від 07.04.2016 № 3284, в якому відображено, що за період затримки вагону з 28.03.2016 по 07.04.2016 нараховані додаткові платежі на суму 8 544 грн. 70 коп. без НДС, у тому числі: за користування вагонами (в розмірі 50%) 3 393 грн. 60 коп., зберігання 5 045 грн. 00 коп., повідомлення 106 грн. 10 коп. відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги. Тарифне керівництво № 1.
Згідно п. 1.1 договору предметом договору є проведення експедитором розрахунків з виконавцем за надані нею послуги з перевезення вантажів, порожніх власних та орендованих вагонів та інші послуги вантажовідправникам/вантажоодержувачам.
У п.п. 2.1.2 договору передбачено, що виконавець зобовязаний здійснювати розрахунки безготівкові та готівкові з експедитором за перевезення вантажів, порожніх приватних та орендованих вагонів і надані додаткові послуги вантажовласникам згідно діючих тарифів, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати експедитору відповідні розрахункові документи через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень".
Експедитор за умовами п.п. 2.2.4 договору зобовязується організовувати ефективне використання власного та орендованого рухомого складу на підставі договорів з відправниками, одержувачами, іншими експедиторами та перевізниками, здійснювати розрахунки за ці перевезення та додаткові послуги, повязані з цими перевезеннями.
ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" І відповідачем, надано договір транспортно-експедиторського обслуговування від 06.02.2014 № АМК-436-2014-првз, укладений з ДП "Трансгарант-Україна" ІІ відповідачем, в особі директора представництва в м. Донецьк.
У відповідності з п. 1.1 договору клієнт (І відповідач) доручає, а експедитор (ІІ відповідач) в порядку та на умовах цього договору зобовязується за дорученням клієнта, за винагороду та за його рахунок надавати клієнту послуги, передбачені п. 1.2 договору.
В п. 1.2 договору сторони домовились, що на умовах договору експедитор на підставі письмових заявок клієнта зобовязується надавати клієнту транспортно-експедиторські послуги з організації та оплаті перевозок вантажів клієнта по залізницях України і країн СНД у власних (орендованих) вагонах або вагонах, які находяться під управлінням експедитора на інших законних підставах.
Згідно п.п. 3.2.3 договору експедитор зобовязався в строки узгоджені з клієнтом, але не пізніше 3 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг, предявляти клієнту рахунки за надані послуги і звіти/акти виконаних робіт.
Згідно пояснень позивача від 09.12.2016 він не повідомляв експедитора ІІ відповідача про затримку вагонів, оскільки це не передбачено чинним законодавством.
Відповідачі, в поясненнях, наданих суду 13.12.2016, зазначили, що відповідно до п.п. 3.2.3 договору не складали звіт/акт виконаних робіт за спірним перевезенням.
Таким чином, позивач не довів, що ІІ відповідач (платник за залізничною накладною) був обізнаний стосовно затримки вагону і її причини, не обґрунтував підстав звернення до нього з позовними вимогами, тому позовні вимоги до ІІ відповідача є безпідставними.
Що стосується вимог стосовно стягнення нарахованих платежів за час затримки вагона з І відповідача, то суд вважає, що вони відповідають чинному законодавству.
Між позивачем і І відповідачем укладено договір перевезення вантажу, правове регулювання якого визначено главою 64 ЦК України та главою 32 ГК України.
Зокрема, ст. 306 ГК України визначено, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, повязана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобовязані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, повязаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства (ст. 311 ГК України).
У п. 4 Статуту залізниць України передбачено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.
Як вбачається із залізничної накладної одержувачем є підприємство нерезидент, а станцією призначення є станція Вояни Словацької залізниці.
Правовідносини у міжнародному сполученні врегульовані Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС).
Відповідно до § 2 ст. 9 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі Угода або УМВС) перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Правил перевезень небезпечних вантажів (додаток 2 до зазначеної Угоди).
Згідно з п. 1.4.2.1.1 Правил перевезень небезпечних вантажів відправник небезпечних вантажів зобовязаний предявляти до перевезення тільки вантажі, які відповідають вимогам зазначених правил. В частині дотримання загальних заходів безпеки він повинен:
- переконатися в тому, що небезпечні вантажі класифіковані і допущені до перевезення відповідно до вимог додатку 2 до УМВС;
- дотримуватись вимогам, що стосуються нанесення на вантажні місця знаків небезпеки і маркування;
- надати перевізникові у відстежуваному виді необхідну інформацію і дані, вказати необхідні відомості в накладній і передати перевізникові документи (дозволи, допуски, повідомлення, свідчення і так далі) відповідно до вимог глави 5.4 таблиці А глави 3.2...
Положеннями глави 5 додатку 2 до УМВС передбачено, що знаки небезпеки повинні бути атмосферостійкими, не повинні стиратись під час будь-яких погодних умов та забезпечувати довготривалість маркування, але не менше строку перевезення. Знаки небезпеки не повинні відділятись від їхнього кріплення.
Пункт 3.2 Правил перевезення вантажів (додаток 1 до УМВС) встановлює, що маркування повинно бути чітко видимим, читабельним. Матеріали, що застосовуються для нанесення маркування, повинні бути водостійкими та міцними.
Акт, складений Словацькою залізницею 28.03.2016 № 142/2016, свідчить про те, що І відповідач не дотримався вимог стосовно тривалого збереження маркування, що призвело до затримки вагонів.
Згідно § 5 ст. 22 УМВС якщо перевезення або видача вантажу затримується через недолучення документів або ці документи не є достатніми чи неправильними для здійснення митних формальностей, залізниці оплачуються всі додаткові витрати, повязані із затримкою в перевезенні вантажу.
Аналогічні положення містяться і в § 6 ст. 28, ст. 32 УМВС, відповідно до яких передбачено, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі додаткові витрати, повязані із затримкою в перевезенні вантажу.
Нараховані до стягнення суми відповідають Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги. Тарифне керівництво № 1.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню за рахунок І відповідача.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на І відповідача в сумі 1 378 грн. 00 коп.
У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд
1.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до І відповідача Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" задоволити у повному обсязі.
2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 20а, ідентифікаційний код 05441447 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815 в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний код 40081195 платежі в сумі 8 544 грн. 40 коп., судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
3.У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до ІІ відповідача Дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна" відмовити.
4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
5.Повне рішення складено і підписано - 19.12.2016.
Суддя О.В.Рябцева