ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 922/2913/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі - Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №30 від 14.11.2016 року;

відповідача - не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства Олан (вх. № 3023 Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 08 листопада 2016 року по справі № 922/2913/16

за позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків,

до Приватного підприємства Олан, м. Харків,

про стягнення 136000,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.11.2016 року по справі № 922/2913/16 (суддя Бринцев О.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства Олан штраф у розмірі 68000,00 грн. та пеню в розмірі 68000,00 грн. на загальну суму 136000,00 грн. із зарахуванням зазначених сум до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду бюджетної класифікації 21081100 (символ звітності 106). Стягнуто з Приватного підприємства Олан на користь Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 2040,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство Олан звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2016 року по справі № 922/2913/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на апеляційну скаргу зазначило, що оскаржуване рішення прийняте без порушення норм матеріального та процесуального права, з доведеністю обставин, що мають значення для справи, та з відповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

В засідання суду призначене на 06.12.2016 року представник відповідача не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що Приватне підприємство Олан свого представника у судове засідання не направив, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановила наступне.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду справи № 1/12-244-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 02.12.2014 року № 2-р/к, за яким визнано, що Приватне підприємство Олан не надавши інформацію, передбачену вимогою голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30, у встановлений ним строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

У передбачений Законом України "Про захист економічної конкуренції" строк, відповідач зазначену суму штрафу не сплатив, що зумовило нарахування пені відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000,00 грн. та звернення позивача з позовом до господарського суду Харківської області.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету N 32-р. від 23.02.2001 року.

Відповідно до підпункту 4-5 пункту 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Зокрема, Антимонопольний комітет України має право здійснювати збір інформації в межах розгляду конкретної заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, вимога Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30 була направлена на адресу Приватного підприємства Олан в зв'язку з розглядом справи №1/01-186-14, розпочатої за ознаками вчинення Приватним підприємством Олан порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно частити 1 статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 13.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року N 270.

Обов'язок надання інформації на вимогу уповноваженої особи Антимонопольного комітету України повинен виконуватися суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законодавством (правова позиція ВГСУ у справі №910/2943/15-г).

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків коли уповноважені особи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб'єктів господарювання та інших осіб, а тому доводи Приватного підприємства Олан щодо відсутності у позивача підстав для вчинення заходів повязаних із здійсненням контролю, є помилковими.

З огляду на вище висвітлене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України діяло у межах наданих повноважень щодо витребування у відповідача відповідної інформації, а відповідач в свою чергу зобов'язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.12.2012 року у справі №5023/599/12.

Конкурентне законодавство не встановлює якогось спеціального порядку надіслання та вручення адресатам запитів про надання інформації органам Антимонопольного комітету України. Наведена позиція суду знайшла своє відображення у пункті 6 оглядового листа Вищого господарського суду України від 21.08.2007 року N 01-8/741 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням конкурентного законодавства (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України).

Наявність доказів отримання субєктом господарювання запитів щодо витребування інформації діючим законодавством України не вимагається.

Так, матеріалами справи встановлено, що вимогу від 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30 позивач надіслав відповідачеві - Приватному підприємству Олан, 20.08.2015 року рекомендованим листом №922. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вказана вимога була направлена за місцем знаходження відповідача: м. Харків, просп. Гагаріна, 316-Ж (витяг з ЄДРПОУ а.с.27, том 1).

16.07.2014 року відповідачем було отримано вимогу від 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30, яка містилась у рекомендованому листі №922. Даний факт підтверджується Харківською Дирекцією Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» №01-20-247 від 20.11.2015 року (а. с. 82, том 1).

Інформацію передбачену вимогою від 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30, відповідачу необхідно було надати в 14-денний термін з дня її отримання.

Разом з тим, відповідачем не було надано позивачеві витребувану інформації, що містилась у вище зазначеній вимозі. Звернень чи клопотань від Приватного підприємства Олан щодо терміну надання інформації на вимогу до позивача не надходило.

Тобто, відповідач своєю бездіяльністю, яка полягає у відсутності належного реагування на вимогу 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30, вчинив порушення норм чинного конкурентного законодавства.

При цьому, колегія суддів зазначає, що неподання Приватним підприємством Олан інформації є конкретним актом невиконання законної вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність, незалежно від того, чи притягався раніше даний субєкт господарювання до відповідальності за подібне порушення.

Зазначене підтверджується також висновками Вищого господарського суду України, викладеними у постановах від 11.01.2005 року у справах №41/294 та №41/295, пункт 6 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 11.07.2005 року та пунктом Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.10.2008 року №04-5/247, які полягають у тому що неподання субєктом господарювання інформації на запит Антимонопольного комітету утворює склад самостійного окремого порушення конкурентного законодавства та не є триваючим порушенням у розумінні статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказах, встановлено, що відповідачеві було направлено листом № 02-26/1-5025 від 14.11.2014 року копію подання про попередні висновки.

Однак, відповідач не скористався наданими йому правами та не надав будь-яких заперечень чи зауважень на вище зазначений попередній висновок у справі №1/12-244-14.

Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (позивач у справі) за результатами розгляду справи №1/12-244-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Приватного підприємства Олан (відповідач у справі) прийнято рішення від 02.12.2014 року №230-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», відповідно до якого визнано дії Приватного підприємства Олан, які полягають у неподанні інформації на вимогу 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30 у встановлені строки, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акту державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Матеріали справи не містять жодних доказів оскарження відповідачем у встановлений законом строк рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №230-р/к від 02.12.2014 року у справі № 1/12-244-14 та визнання його недійсним.

Скаржник зазначає, що відсутність в матеріалах справи опису вкладення до цінного листа, спростовує факт надсилання відповідачу вимоги 10.07.2014 року №02-26/1-3214/1-30 та рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №230-р/к від 02.12.2014 року у справі № 1/12-244-14.

Проте колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на те, що норма статті 56 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» не містить ані вичерпного переліку способів доведення рішення до відома особи, якої воно стосується, ані обовязкового припису щодо надсилання вимоги/рішення «цінним листом з описом вкладення». Немає такого припису і в інших актах законодавства.

Згідно з пунктом 78 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року № 1155, поштові відправлення приймаються з описом вкладення лише за бажанням відправника.

Отже, твердження скаржника не ґрунтується на законодавчих приписах, а господарським судом попередньої інстанції не порушено вимоги частини 2 статті 34 ГПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення від 02.12.2014р. №230-р/к було надіслано на адресу відповідача ПП "Олан" рекомендованим листом №918. Цей лист був надісланий на адресу відповідача, проте одержаний не був. Лист був повернутий позивачеві з відміткою поштового відділення "за закінченням строку зберігання" (том 1, а.с. 94, 109).

За положеннями статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Так, в газеті "Слобідський край" від 28.07.2015 року №89 (22209) було розміщено оголошення про прийняття рішення №230-р/к щодо ПП "Олан", в якому зокрема було вказано: "Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомляє про розміщення на офіційному веб-сайті Комітету http:www.amc.gov.ua рішень адміністративної колегії територіального відділення від 02.12.2014 року №230-р/к у справ №1/12-244-14 про порушення ПП "Олан" (32506594) (том 1, а. с. 11-12).

Факт знаходження рішення адміністративної колегії територіального відділення від 02.12.2014 №230-р/к у справ №1/12-244-14 про порушення ПП "Олан" в мережі Інтернет на офіційному сайті АМК України встановлений безпосередньо судом першої інстанції в судовому засіданні за участю представника відповідача в порядку статті 93 ГПК України шляхом огляду та дослідження письмових доказів в місці їх знаходження (протокол від 08.11.2016р.) та не заперечується відповідачем.

Посилання відповідача на недостатність інформації в змісті оголошення, на недодержання умов публікації тощо, істотного значення не мають.

В розрізі вище викладеного, вбачається, що рішення адміністративної колегії територіального відділення від 02.12.2014 №230-р/к у справ №1/12-244-14 про порушення ПП "Олан" є таким, що вручене відповідачу, а отже відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" є обов'язковим до виконання.

Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (частина 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

У відповідності до Рекомендаційних розяснень АМК від 16.02.2016 року №6-рр під час розрахунку розміру штрафів за порушення Комітет керується засадами пропорційності, недискримінаційності та розумності. Застосування штрафних санкцій не повинно призводити до позбавлення субєкта господарювання можливості конкурувати або до неможливості задоволення споживчого попиту.

За інформацією Головного управління Міндоходів у Харківській області дохід ПП "Олан" у 2013 році (рік, що передував винесенню рішення від 02.12.2014 №230-р/к у справ №1/12-244-14) склав 37608990,00 грн.

Визначаючі розмір штрафних санкцій за порушення конкурентного законодавства з боку відповідача, позивач діяв в межах чинного законодавства України про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену межу для визначення їх розміру.

За матеріалами справи встановлено, що відповідач мав сплатити штраф, накладений на нього згідно рішення від 02.12.2014 №230-р/к у справ №1/12-244-14 до 07.10.2016 року (строк розраховується з моменту розміщено оголошення в газеті "Слобідський край" 28.07.2015 року). Проте, на момент подання позову, жодних активних дій покликаних на сплату штрафу, відповідачем не здійснено.

Відповідно до частина 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

За порушення строку оплати штрафу, позивачем нарахована пеня за кожний день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за період 07.10.2015 по 29.08.2016 включно в розмірі 333540,00 грн.(а.с.13, том 1).

Проте, враховуючи правові приписи частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за якими розмір пені не може перевищувати розмір штрафу накладеного відповідним рішенням органу АМК України, позивач визначає загальний розмір пені в розмірі 68000,00 грн.

Оскільки розмір пені, заявлений позивачем до стягнення, відповідає вимогам встановленим частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 68000,00 грн. пені, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, а відповідачем не спростовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи по суті, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2016 року по справі № 922/2913/16 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга Приватного підприємства Олан не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Олан залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2016 року по справі №922/2913/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Гребенюк Н. В.