ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.12.2016 Справа № 905/2689/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: підприємства «Владіслава» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», м. Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Святогірської міської ради, м. Святогірськ, Донецька область

про стягнення 329741,93 гривень

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Підприємство «Владіслава» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», м. Краматорськ, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Святогірської міської ради, м. Святогірськ, Донецька область про стягнення 329741,93 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на копію договору №38 про розміщення (проживання) громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях від 01.01.2015р., копію договору №38 від 13.05.2015р., копію договору про постачання електричної енергії №3083 від 15.06.2004р., копія договору № 25 про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення від 01.05.2012р., копію додатку № 1 до договору № 25 від 01.05.2012р. про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення, копію договору № 25 на надання послуг з центрального питного водопостачання та водовідведення юридичним особам та ФОП від 01.05.2015р., копію додатку № 2 до договору № 25 від 01.05.2015р. на надання послуг з питного водопостачання та водовідведення, копію акту звірки заборгованості між ПАТ «ДТЄК Донецькобленерго» та підприємством «Владіслава» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» по договору на постачання електричної енергії №3083 від 15.06.2004р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.09.2016 р. порушено провадження по справі № 905/2689/16.

11.10.2016р. відповідач через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи.

24.10.2016р. позивач через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про долучення до матеріалів справи, а саме завірені копії додатків до позовної заяви.

25.10.2016р. відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву.

02.11.2016р. позивач через канцелярію суду надав заяву про відкладення розгляду справи.

03.11.2016р. відповідач надав клопотання про долучення до справи наступних документів, а саме: оригінал чеку від 01.11.2016р. про відправлення відзиву на адресу позивача.

21.11.2016р. позивач через канцелярію суду надав пояснення щодо відзиву відповідача на позовну заяву.

25.11.2016р. позивач через електрону адресу надав заяву про відкладення розгляду справи.

28.11.2016р. відповідач через канцелярію суду надав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 обласну державну адміністрацію ОСОБА_5 обласну військово-цивільну адміністрацію, яке судом не прийнято до уваги, так як відповідач не довів, що рішення може вплинути на права та обовязки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з підстав саме невиконання умов договору.

28.11.2016р. позивач через канцелярію суду надав заяву про відкладення розгляду справи.

02.12.2016р. позивач через канцелярію суду надав клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання.

05.12.2016р. відповідач через канцелярію суду надав клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

05.12.2016р. позивач через канцелярію суд надав заяву про долучення документів.

Сторони у судове засідання зявилися, надали пояснення по справі.

Представник позивача заявив клопотання щодо фіксації судового процесу, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався з застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015р. між підприємством «Владіслава» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» (далі-позивач, виконавець) та Святогірською міською радою (далі відповідач, замовник) було укладено договір № 38 про розміщення (проживання) громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях (далі договір 1), за умовами якого позивач організовує надання послуг з розміщення (проживання) громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях на структурному підрозділі підприємства «Владіслава» ВОІ СОІУ ПЗО «Голубок».

Замовник має право направити для розміщення (проживання) громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях. Виконавець зобовязаний розмістити направлених замовником громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях (п.п.2.1.1.,2.3.1 Договору 1).

Відповідно до п.3.1. Договору 1, встановлено, що послуги за цим договором надаються виконавцем на підставі направлення на розміщення (проживання) громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях, виданого замовником.

Пункт 4 Договору 1, встановлює, що вартість послуг визначається окремими договорами відповідно до прийнятих рішень, після виділення бюджетних коштів чи інших джерел, не заборонених законодавством України.

Так на виконання п.4.1. сторони уклали Договір № 38 від 13.05.2015р. (далі - Договір 2), відповідно до п.1.1., п.1.2. Договору 2, предметом цього договору є компенсація замовником витрат виконавця, повязаних з тимчасовим проживанням громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях. Сума договору становить 3047,00грн.

Відповідно до п.6.1. Договору 2, договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і дійсний до 31 грудня 2015 року, але не пізніше часу проживання громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях на території виконавця.

Відповідальність сторін передбачена 4 розділом Договору 2.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконує свої обовязки за договором, а виконавець в свою чергу зазнає значних збитків. Зокрема позивачем укладено договори про надання послуг з енергопостачання комунальних послуг з ПАТ «ДТЕК» Донецькобленерго» договір №3083 від 15.06.2004р. та ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Святогірське» БКГ договір №25 від 01.05.2012р. У звязку з невиконанням своїх зобовязань станом на 12.01.2016р. загальна сума заборгованості за договором № 38 від 01.01.2015р. про розміщення (проживання) громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях витрат на проживання складає 288477,5 грн. у т.ч. ПДВ 48079,59 грн., розмір неустойки станом на 13 вересня 2016р. 37920,95 грн., 3% річних станом на 13 вересня 2016р. 3343,18 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач своє звернення до суду обґрунтовує порушенням умов Договору. На час укладення Договору у сторін були відсутні заперечення щодо його умов. Всі умови визначені Законом як істотні були погоджені.

Таким чином, відповідачем була сплачена сума за договором 2 у розмірі 3047,00 грн., яка передбачена п.1.2. цього договору. Позивач не заперечує проти цієї оплати.

Таким чином, Відповідач виконав взяті на себе договірні зобовязання в повному обсязі належним чином, як того потребують правові норми ст. 626 Цивільного Кодексу України.

Тобто, Відповідач ніяким чином не порушив права позивача, а навпаки, Позивач в порушення умов Договору 1, самостійно без направлення Відповідача для розміщення (проживання) громадян розмістив громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях. У звязку з чим, у Відповідача, договірні зобовязання з приводу компенсації витрат, повязаних з їх тимчасовим проживанням не виникли. Також, крім Договору 2 жодного окремого договору на визначення послуг, як того потребують вимоги п.4.1. Договору 1 не було укладено між Позивачем та Відповідачем.

Акти виконаних робіт щодо надання послуг по проживанню громадян, які виїхали із зони проведення антитерористичної операції у ОСОБА_5 та Луганській областях, Відповідачем не підписувалися. Таким чином, документи, які підтверджують факт надання даних послуг та підстави для укладення договору на перерахування компенсації відсутні.

Посилання позивача на те що, не підписання відповідачем актів про надані послуги не є підставою для відмови від виконання зобовязань за договором, не можуть прийматися судом, оскільки є договір, яким передбачено, а саме п.4.1, що вартість послуг визначається окремими договорами відповідно до прийнятих рішень, після виділення бюджетних коштів чи інших джерел, не заборонених законодавством України. В матеріалах справи немає доказів укладання інших договорів до основного договору ні в судовому порядку чи іншому порядку передбаченому законодавством. Посилання позивача не визначають підстави невиконання відповідачем саме основного договору, інших підстав для звернення до суду з позовом під час виконання Договору позивач не наводить.

Факт заборгованості відповідача в сумі 329741,63 грн. не підтверджено матеріалами справи в матеріалах справи немає доказів ухилення Відповідачем зобовязань за основним Договором 1, тому вимоги позивача є не обґрунтованими.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з Святогірської міської ради суму 329741,63 грн. за неналежне виконання умов договору не підлягають задоволенню з огляду на безпідставність.

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ч. 1 ст. 509, ст. 526, ч.1. ст.530, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32,33,36,43,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволені позовних вимог Підприємства «Владіслава» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» до Святогірської міської ради про стягнення 329741,63 грн., з яких основна заборгованість за Договором 288477,50 грн., неустойка за Договором 37920,95 грн., три проценти річних від простроченої суми 3343,18 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 05.12.2016 р.

Повне рішення складено 09.12.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев