РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016 Справа № 910/18529/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Корпорація Укржилбуд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стріж-Інвест»

про визнання права на іпотеку

за участю представників:

від позивача:Перцев Д.П.- представник за довіреністю № 02-36/3130 від 11.11.2016 р. Кучерявий Д.В.- представник за довіреністю № 02-36/3198 від 18.12.2015 р.
від відповідача:не з'явився
від третьої особи:Король Д.В.- представник за договором № 36/16-К від 26.10.2016 р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ "Укрсоцбанк") з позовом до Приватного акціонерного товариства "Корпорація Укржилбуд" (далі - ПрАТ "Корпорація Укржилбуд") про визнання права на іпотеку.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в листопаді 2013 р. за відповідачем було зареєстровано право власності на будівлю охорони (літера "Б"), площею 15,1 кв.м. та трансформаторну підстанцію (літера "В"), площею 13,6 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Костельна 13-А. У той же час, рішенням господарського суду міста Києва від 10.09.2012 р. у справі № 5011-61/8461-2012, яке набрало законної сили, на предмет іпотеки, а саме - адміністративний будинок загальною площею 2263,50 кв. м., розташований за тією ж адресою м. Київ, вул. Костельна 13-А (літера А), звернуто стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості за іпотечними договорами від 09.10.2007 р. та від 17.01.2008 р. шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк". Позивач вважає, що, оскільки він є власником зазначеного адміністративного будинку, то будівля охорони (літера "Б") та трансформаторна підстанція (літера "В") також належать до предмету іпотеки, як невідокремлені частини зазначеної адміністративної будівлі, експлуатація якої за відсутністю таких об'єктів неможлива.

У своїх вимогах позивач просить визнати за ПАТ "Укрсоцбанк" право іпотеки на будівлю охорони (літера "Б"), площею 15,1 кв.м. та трансформаторну підстанцію (літера "В"), площею 13,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Костельна 13-А, за іпотечними договорами від 09.10.2007 р. та від 17.01.2008 р., укладеними між ПАТ "Укрсоцбанк" та ЗАТ «Корпорація Укржилбуд», правонаступником якого є ПрАТ "Корпорація Укржилбуд".

24.11.2016 р. ухвалою господарського суду міста Києва до розгляду справи було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Стріж-Інвест» в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали та обґрунтували позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача - арбітражний керуючий Гусак Ю.М. в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У минулому судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що стосовно ПрАТ "Корпорація Укржилбуд" відкрита ліквідаційна процедура у справі про банкрутство № 910/3193/16, яка розглядається господарським судом міста Києва, а тому даний позов повинен розглядатись в межах справи про банкрутство відповідача. Також вказав, що об'єкти нерухомості, які позивач вважає складовими предмету іпотеки за іпотечними договорами від 09.10.2007 р. та від 17.01.2008 р., є самостійними та індивідуально визначеними об'єктами нерухомості, відносно яких відсутні будь-які записи про обтяження та іпотеку, тому доводи позивача є безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позову.

Крім того, до суду надійшли пояснення іншого представника відповідача - т.в.о. голови правління ПрАТ "Корпорація Укржилбуд", які судом до уваги не приймаються, оскільки з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та, розпорядження його майном, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута (ч. 2 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), а тому суд вважає, що пояснення т.в.о. голови правління подані неуповноваженою особою.

Присутній у судовому засіданні представник третьої особи - ТОВ «Стріж-Інвест» вважав, що позов підлягає задоволенню з підстав, визначених позивачем.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

05.10.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", (кредитор) та Закритим акціонерним товариством "Корпорація Укржилбуд", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Корпорація Укржилбуд", (позичальник-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮАйПі Лтд." (позичальник-2) був укладений генеральний договір № 18/107-К про здійснення кредитування (далі - кредитний договір). Відповідно до умов цього договору кредитор взяв на себе зобов'язання надавати позичальникам грошові кошти у гривнях та/або доларах США в межах загального ліміту, що дорівнює 464 600 000, 00 грн. або 92 000 000,00 доларів США 00 центів на умовах, визначених цим договором та додатковими умовами до нього, а позичальники зобов'язуються повернути кредит у строки та на умовах, визначених цим договором та додатковими умовами до нього, сплачувати проценти у розмірі 13 % річних у гривні та 11,5 % річних в доларах США.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", (іпотекодержатель) та Закритим акціонерним товариством "Корпорація Укржилбуд", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Корпорація Укржилбуд", (іпотекодавець) були укладені іпотечні договори: від 09.10.2007 р. (далі - іпотечний договір-1) та іпотечний договір від 17.01.2008 р. (далі - іпотечний договір-2), відповідно до яких іпотекодавець передає в іпотеку нежилий будинок (літера А) загальною площею 1881,90 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Костьольна, 13-А.

Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 9 409 500 доларів США 00 центів, що в еквіваленті становить 47 517 975 грн. (п.п 1.1 іпотечних договорів-1, 2).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням позичальниками умов кредитного договору, рішенням господарського суду м. Києва у справі № 5011-61/8461-2012 від 10.09.2012, яке набрало законної сили згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.03.2013 р., позов ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання права власності на предмет іпотеки задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - адміністративний будинок загальною площею 2263,50 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Костельна 13-А (літера А) за іпотечними договорами-1, 2 шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Укрсоцбанк".

01.04.2013 р. право власності на адміністративний будинок загальною площею 2 263,50 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ПАТ «Укрсоцбанк», про що свідчить відповідний запис про право власності № 564643.

Як зазначає позивач, йому стало відомо, що після прийняття вказаного судового рішення - 19.11.2013 р. за ПАТ «Корпорація Укржилбуд» було зареєстровано право власності на два об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за вказаною вище адресою: м. Київ вул. Костьольна 13-А, а саме - будівлю охорони (літ. «Б»), загальною площею 15,1 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 та трансформаторну підстанцію (літ. «В»), загальною площею 13,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, вказані об'єкти нерухомості ПАТ «Корпорація Укржилбуд» зареєструвало на підставі свідоцтв про право власності № 13601318 від 28.11.2013 р. та № 13599646 від 28.11.2013 р.

Позивач вважає, що вказані об'єкти нерухомості є складовими частинами належної йому адміністративної будівлі (літера А) на праві власності, яка була предметом іпотеки за іпотечними договорами-1, 2, а тому і на ці об'єкти (будівлю охорони та трансформаторну підстанцію) розповсюджується право іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» за іпотечними договорами-1, 2.

Перевіряючи такі доводи позивача, суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. При цьому предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Також відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 (далі - Інструкція), поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. При цьому поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси (п. 2.2 Інструкції).

Отже, суд зазначає, що незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв'язку перебудуванням, добудовою, тощо предмета іпотеки чи ні, іпотека є дійсною для нового власника майна та поширюється й на його реконструкцію.

При цьому, новоствореним об'єктом нерухомості може вважатись виключно такий, що був створений без прив'язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, неможливо визнати новоствореним нерухомим майном об'єкт нерухомого майна, що являє собою вже існуючий об'єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами та зареєстрований за однією і тією ж адресою.

Вказана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 06.07.2016 р. у справі 6-1213цс16, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у ухвалах від 24.04.2013р. по справі № 6-51828св12, від 25.12.2013 р. по справі № 6-47128св13, від 08.10.2014 р. по справі № 6-19140св14, а також Вищим господарським судом у постанові № 5020-2/220-1052/2011 від 03.07.2013 р.

У матеріалах справи наявний звіт суб'єкта оціночної діяльності ПП «Бюро Маркуса» № 1/9-16 від 19.09.2016 р. про проведення будівельно-технічного експертного дослідження об'єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Київ вул. Костьольна 13-А.

Даним експертним висновком встановлено, що будівля охорони (літ. «Б») розташована за адресою: вул. Костельна 13-А в південно-західній частині земельної ділянки біля воріт. При цьому, оскільки адміністративний будинок (літ. «А») потребує цілодобової охорони, і охороною здійснюються функції контрольно-пропускного пункту для проїзду/проходу на територію об'єкта (адміністративної будівлі), то експлуатація адміністративної будівлі (літ. «А») без будівлі охорони (літ. «Б») неможлива.

Також вказаним експертним дослідження встановлено, що будівля трансформаторної підстанції (літ. «В») розташована за вищевказаною адресою у південно-західній частині земельної ділянки біля будівлі охорони (літ. «Б») та фактично забезпечує електропостачання адміністративного будинку (літ. «А»). Отже, експлуатація основного будинку (адміністративного будинку) без трансформаторної підстанції (літ. «В») також неможлива.

Окрім цього, за результатами експертного дослідження зроблено висновок, що будівля охорони (літ. «Б») та трансформаторна підстанція (літ. «В») по відношенню до адміністративного будинку (літ. «А») (основного будинку) виконують функції допоміжного гоподарського призначення та інженерного забезпечення основного будинку, та є складовими частинами об'єкта нерухомого майна - адміністративного будинку загальною площею 2263,50 кв. м., розташованого за адресою м. Київ, вул. Костельна, 13-А (літера А).

Отже, на підставі приписів закону та зважаючи на результати будівельно-технічного експертного дослідження № 1/9-16 від 19.09.2016 р., суд приходить до висновку, що спірні будівля охорони (літ. «Б») та трансформаторна підстанція (літ. «В»), не є новоствореними об'єктами нерухомого майна, оскільки вони створені з прив'язкою до вже існуючої заставленої нерухомості - адміністративного будинку (літера А), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Костельна 13-А, та призначені для його функціонального забезпечення (при цьому не мають окремої поштової адреси), а тому вказані об'єкти відносяться до іпотечного майна, на яке розповсюджується право позивача як іпотекодержателя за іпотечними договорами-1, 2.

Указаний висновок узгоджується із рішенням господарського суду міста Києва у справі № 5011-5/1084-2012 від 14.03.2012 р., що набрало законної сили, відповідно до якого знайшов підтвердження той факт, що за адресою: м. Київ вул. Костьольна 13-А, знаходилось обладнання розподільчого пристрою та трансформатори в комплекті трансформаторної підстанції.

Доказів, які б спростовували зазначені вище висновки, відповідач суду не надав.

Його доводи про те, що іпотека припинилась шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням господарського суду міста Києва у справі № 5011-61/8461-2012, суд відхиляє з тих підстав, що задоволення вимог іпотекодержателя відбулось лише за рахунок частини майна - адміністративного будинку (літера А), отже, посилання відповідача на ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» щодо припинення іпотеки у вказаній спосіб (визнання права власності) на будівлю охорони (літ. «Б») та трансформаторної підстанції (літ. «В») є необгрунтованими.

На підставі викладеного, враховуючи приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання за ПАТ "Укрсоцбанк" права іпотеки на будівлю охорони (літера "Б"), площею 15,1 кв.м. та трансформаторну підстанцію (літера "В"), площею 13,6 кв.м., які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Костельна 13-А. за іпотечними договорами від 09.10.2007 р. та від 17.01.2008 р., є правомірними та підлягають задоволенню.

З приводу тверджень представника відповідача про те, що позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання права на іпотеку повинні вирішуватись у межах справи про банкрутство ПрАТ "Корпорація Укржилбуд", суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду міста Києва від 04.08.2016 р. у справі № 910/3193/16 ПрАТ "Корпорація Укржилбуд" визнано банкрутом та щодо нього відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р."Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України). Зазначені справи відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законами України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та "Про банки і банківську діяльність".

Частина 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України (у редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін. Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина ст. 16 ГПК України), та розглядаються у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (ст. 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (ч. ч. 10, 11 ст. 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (ч. 8 ст. 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Оскільки предметом позовних вимог у даній справі є не майнові вимоги (стягнення предмету іпотеки), а визнання речового права ПАТ "Укрсоцбанк" на іпотеку щодо об'єктів нерухомого майна, то даний спір не підпадає під визначення спорів, передбачених ст.ст. 10, 20, 28, 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та не впливає на перебування підприємства відповідача у процедурі банкрутства. Вказана позиція викладена Вищим господарським судом у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 910/5814/15-г, у постанові від 26.10.2016 р. по справі № 902/178/16.

Отже, звернення до господарського суду з даною позовною заявою до банкрута - ПрАТ "Корпорація Укржилбуд" про визнання права на іпотеку передбачає її розгляд у позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги положення ст. 49 ГПК України, відповідно до яких у разі задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Приватного акціонерного товариства "Корпорація Укржилбуд", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріж-Інвест» про визнання права на іпотеку.

Визнати за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) право іпотеки на будівлю охорони (літера "Б") площею 15,1 кв.м. та трансформаторну підстанцію (літера "В") площею 13,6 кв.м., що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Костельна 13-А за іпотечним договором від 09.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим номером № 1716 та за іпотечним договором від 17.01.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим номером № 2.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Корпорація Укржилбуд" (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 23-Б, ідентифікаційний код 22931511) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) витрати по сплаті судового збору у сумі 8 042 (вісім тисяч сорок дві) грн. 57 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 24 листопада 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 7 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.