КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа№ 910/9888/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача - не з'явився;

від відповідача: Манзюк О.В. - дов. № 01/44-852Д від 18.12.2015 року, Стилик О.Ю. - дов. № 01/44-844Д від 18.12.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт"

на Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 року

у справі № 910/9888/16 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт"

до Державного підприємства "Енергоринок"

про стягнення 31 429,37 грн пені за Договором купівлі- продажу №9385/02 від 29.01.2013 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Енергоринок" (далі - відповідач) про стягнення 31 429,37 грн пені внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору № 9385/02 від 29.01.2013 року.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що 29.01.2013 року між сторонами був укладений договір № 9385/02, за умовами якого позивач зобов'язався продавати, а відповідач купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату. 12.02.2016 року між сторонами були підписані акти корегування до актів купівлі-продажу електроенергії між Державним підприємством "Енергоринок" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" за період квітень-жовтень 2015 року. Згідно з актом звірки розрахунків № 07/1-4-2940 від 15.03.2016 року станом на 01.03.2016 року за Державним підприємством "Енергоринок" рахувалась заборгованість за електроенергію, відпущену Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" в мережу в період з квітня 2015 року по жовтень 2015 року включно в сумі 1 862 292,48 грн. Вказана заборгованість була оплачена Державним підприємством "Енергоринок" 30.03.2016 року. Разом з тим, згідно з п. 4.2 договору № 9385/02 від 29.01.2013 року граничний термін сплати обумовленої заборгованості збіг 15.03.2016 року тому позивачем на підставі п. п. 5.6.1 вказаного договору було нараховано пеню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 року в задоволенні позову було відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник вказав, що відповідач був зобов'язаний сплатити 100% заборгованості до 15.03.2016 року, відповідно до постанови НКРЕКП №3247 від 30.12.2015 року та п. 4.2 договору.

Крім того, скаржник вказав на бездіяльність відповідача в період з моменту виникнення заборгованості 12.02.2016 року до 15.03.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2016 року у справі № 910/9888/16 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» прийнята до провадження.

Розгляд справи здійснювався різними колегіями суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача у судовому засіданні та відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 року по справі №910/9888/16 залишити без змін а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» без задоволення.

Представник позивача у судове засідання 06.12.2016 року не з'явися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 08.11.2016 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, позивач не скористався належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 06.12.2016 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Законом України "Про електроенергетику" визначено правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору. У договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін. Цей договір погоджується з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольним комітетом України (ст. 15 Закону України Закону України "Про електроенергетику").

Такий Договір між членами ОРЕ України було укладено 15.11.1996 року (далі - ДЧОРЕ).

Позивач як виробник електричної енергії і відповідач як оптовий її постачальник є сторонами ДЧОРЕ і, відповідно, учасниками ОРЕ України.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про електроенергетику" всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

29.01.2013 року між Державним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" (ВАД) було укладено договір № 9385/02 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався продавати, а відповідач зобов'язався купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору сторони визнають свої зобов'язання згідно з договором між членами Оптового ринку електричної енергії (ДЧОРЕ) України, чинними додатками до нього та керуються його положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунок за куплену відповідачем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок позивача, з урахуванням ПДВ та за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з 4.2. договору платежі за отриману відповідачем у позивача електроенергію здійснюється кожного банківського дня з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання відповідачем відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕ. Остаточний розрахунок за куплену відповідачем у позивача електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється до 15-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі змін чинного законодавства України або ДЧОРЕ сторони вносять відповідні зміни до договору, які необхідні для усунення протиріч.

Тобто, умовами договору сторони узгодили перевагу норм законодавства та умов ДЧОРЕ над умовами договору і передбачили внесення змін до умов договору для приведення їх у відповідність до чинного законодавства у разі його зміни, у зв'язку з чим, з моменту підписання договору вимоги ДЧОРЕ та додатків до нього перетворилися для сторін на узгоджені умови договору і стали обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання, а відтак, взаємовідносини сторін за цим договором регулюються спеціальними нормами законодавства, що регулюють правовідносини в електроенергетиці, і лише в частині, що не врегульована цими спеціальними нормами, - загальними нормами цивільного законодавства.

За правилами пункту 7 ДЧОРЕ, відповідач як розпорядник системи розрахунків відповідає, в тому числі, за дотриманням правил ринку та ІВКОР, і його відповідальність обмежується тільки дотриманням Правил ринку.

Згідно з п. 8 ДЧОРЕ до обов'язків розпорядника коштів оптового ринку електричної енергії віднесено дотримання Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку згідно з правилами ринку.

Згідно з п. 19.3 "в" ДЧОРЕ зобов'язання ДПЕ (відповідач) стосовно платежу за електричну енергію, що була закуплена відповідно до положень цього Договору, чітко обмежуються коштами, наявними в нього згідно з Інструкцією про порядок використання коштів Оптового ринку.

Відповідно до п. 8.6. ДЧОРЕ розпорядник коштів оптового ринку електричної енергії не зобов'язаний платити за куплену електричну енергію інакше, ніж передбачено в Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку.

Пунктом 6.24 Інструкцією про порядок використання коштів оптового ринку передбачено, що постачальники та оптовий постачальник, які не виконують свої зобов'язання по оплаті за куповану електричну енергію, несуть відповідальність згідно з законодавством та умовами двохсторонніх договорів щодо купівлі-продажу електричної енергії, проте, це не зазначає, що відповідач як сторона ДЧОРЕ і учасник ОРЕ України має нести відповідальність за умовами двостороннього договору з енергопостачальником, якщо він не порушує умови ДЧОРЕ та його додатків.

Відповідно до ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику" для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії.

Згідно з тлумаченням понять, які наведені у статті 1 Закону України "Про електроенергетику" алгоритм оптового ринку електричної енергії - це порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - це рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

Отже, порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії Державного підприємства "Енергоринок" є не договірною умовою, а законодавчим приписом.

Таким чином, поточні рахунки із спеціальним режимом використання відповідача, який є в одній особі покупцем і продавцем електричної енергії, використовуються для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та для розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, порядок здійснення яких визначений шляхом застосування встановленого алгоритму.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, розрахунки за закуплену та спожиту на ОРЕ України електроенергію можливі лише через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання в межах грошей ОРЕ України, оплата зазначеної енергії проводиться відповідно до алгоритму (порядку розподілу коштів) встановленого НКРЕ.

Тобто, відповідач не вправі проводити розрахунки іншим чином, ніж це визначено законодавством, а саме за алгоритмом розподілу коштів, встановлених НКРЕ.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 23.11.2003 року №6/335, 07.02.2006 року у справі №6/307 та Вищого господарського суду України від 09.12.2009 року №42/165 та від 11.02.2016 року у справі №37/259.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5.5. договору відповідач зобов'язаний здійснювати оплату позивачу за фактично відпущену відповідачу електроенергію грошовими коштами. При цьому, відповідач здійснює оплату купленої електроенергії грошовими коштами відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ в межах наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання відповідачем грошових коштів, які відповідно до алгоритму ОРЕ підлягають перерахуванню позивачу. Зазначене, водночас, не обмежує зобов'язання відповідача щодо остаточних розрахунків за куплену у позивача електроенергію відповідно до п. 4.2 цього договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 169 від 12.02.2016 року погоджено рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 26.01.2016 року (підпункт 8.2 протоколу № 35).

Протоколом № 35 від 26.01.2016 року зборів Оптового ринку електричної енергії України затверджено перерахунки фактичних обсягів та вартостей купівлі-продажу електричної енергії в ОРЕ за квітень - жовтень 2015 року.

На виконання постанови НКРЕКП № 169 від 12.02.2016 року між позивачем та відповідачем було підписано акти коригування до актів купівлі-продажу електроенергії за квітень - жовтень 2015 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 498 від 29.03.2016 року доручено розпоряднику коштів Оптового ринку електричної енергії України 30.03.2016 року здійснити перерахування коштів генеруючій компанії Товариству з обмеженою відповідальністю "Біоенергопродукт" у сумі 1 862 292,48 грн як погашення заборгованості за електроенергію, продану в Оптовий ринок електричної енергії України ТОВ "Біоенергопродукт" за період квітень - жовтень 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції кошти в сумі 1 862 292,48 грн були перераховані відповідачем позивачу 30.03.2016 року, тобто у строк визначений постановою НКРЕКП № 498 від 29.03.2016 року.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що відповідач був зобов'язаний сплатити 100% заборгованості до 15.03.2016 року, відповідно до постанови НКРЕКП №3247 від 30.12.2015 року та п. 4.2 договору.

Відповідно до п. 5.6. договору при порушеннях відповідачем розподілу коштів для позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ, який затверджується НКРЕ, може нараховуватись пеня в розмірі 0,2% від неоплаченої згідно з цим алгоритмом суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день розрахунку) за кожен день ненадходження таких коштів на рахунок позивача.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, матеріали справи не містять, а позивачем не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України порушення з боку відповідача порядку здійснення розрахунків з урахуванням розподілу коштів в обсягах, які визначаються відповідно до алгоритму ОРЕ України, встановленого НКРЕКП.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 року у справі №910/9888/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 року у справі №910/9888/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9888/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк