ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 925/1310/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Звенигородське племпідприємство», Черкаська область, Звенигородський район, с. Озірна

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

ТОВ «Звенигородське племпідприємство» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 18.12.2006р. в редакції позивача, та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалу суду від 24.10.2016р. про порушення провадження у справі вручено уповноваженому представнику відповідача 26.10.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач без поважних причин не направив свого представника в судове засідання. Адреса відповідача в позовній заяві відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

18.12.2006р. між Звенигородською районною державною адміністрацією (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Звенигородське племпідприємство» (орендар, позивач у справі) був укладений договір оренди землі. Договір зареєстрований у Звенигородському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.12.2006р. за №32. Договір укладено на строк 20 років.

Земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах Озірнянської сільської ради та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Внаслідок змін у земельному законодавстві України право розпоряджатися земельними ділянками державної власності (сільськогосподарського призначення) перейшло з січня 2013р. до Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» проведено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). Згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, який розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

На момент розгляду спору повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення належить територіальному управлінню Держгеокадастру, яким є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

У відповідності до п. 2 договору оренди землі від 18.12.2006р. в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 105,9383 га, у тому числі:

площа 27,6258 га (рілля) кадастровий номер :02:002:0201;

площа 45,8841 га (рілля) кадастровий номер :02:002:0201;

площа 6,2930 га (під господарськими будівлями і дворами) кадастровий номер :02:002:0201;

площа 0,1600 га (під господарськими шляхами і прогонами) кадастровий номер :02:002:0201;

площа 0,2371 га (полезахисні лісосмуги) (рілля) кадастровий номер :02:002:0201;

площа 25,7382 га (рілля) кадастровий номер :02:002:0202.

Позивачем приведено нормативну грошову оцінку орендованої спірної земельної ділянки (земельного масиву) у відповідність до чинного законодавства ЗУ «Про оцінку земель» та Податкового кодексу України.

Звенигородська районна рада своїм рішенням від 15.06.2016р. №7-3 затвердила технічну документацію з нормативної грошової оцінки спірної ділянки площею 105,9383 га. в сумі 6854127,37 грн.

Рішення є чинним та не оспорювалось зацікавленими сторонами. Вказане рішення є підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни істотних умов договору.

Позивач з дотриманням приписів ст. 642 ЦК України направив відповідачу пропозицію про внесення змін до договору та примірник (проект) додаткової угоди про внесення змін до договору в частині нормативної оцінки землі та розміру оплати.

Відповідач, в порушення вимог ст. 19 Конституції України, не заявив претензій до користувача спірною земельною ділянкою та не назвав вагомих та законних підстав не вносити зміни в договір використання земельної ділянки.

Натомість, листом від 22.09.2016р. за вих. №13513/2-16 відповідач повідомив орендаря про необхідність збільшення ставки орендної плати до 8% від нормативної оцінки земельної ділянки, що є предметом договору.

Пропозиція про збільшення ставки орендної плати позивачем не прийнята. Орендар передав спір на вирішення господарського суду, оскільки відповідно до приписів ст. 30 ЗУ «Про оренду землі» спори зі зміни умов договору оренди землі вирішуються у судовому порядку.

На запитання головуючого присутні учасники заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Діяльність позивача в частині використання орендованих земельних ділянок державної власності регламентована положеннями Конституції України, ЗК України, ГК України, ЦК України, Податковим кодексом України в частині внесення плати за землю; ЗУ «Про оренду землі»; ЗУ «Про землеустрій», іншими нормативними документами.

Відповідач є правонаступником (за законом) прав та обовязків розпорядження земельними ділянками державної форми власності сільськогосподарського призначення. Спору в цій частині немає. Суд вважає, що позов предявлено до належного відповідача. Порушення прав відповідача саме позивачем стало причиною звернення позивача до суду.

Діяльність відповідача в частині розпорядження, в т.ч. і на умовах оренди земельними ділянками державної власності регламентована положеннями Конституції України, ЗК України, ГК України, ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», Положенням про ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, іншими нормативними документами.

Згідно приписів ст. 19 Конституції України відповідач, як орган державної виконавчої влади, може діяти лише в спосіб, визначений Законом, і не інакше.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного користування земельною ділянкою державної форми власності сільськогосподарського призначення на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Суд враховує, що саме орган державної виконавчої влади, яким є відповідач, має доводити правомірність своїх дій у спірних відносинах.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності. Розрахунок орендної плати подається орендарем до державної фіскальної служби і контролюється цим органом. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки зазначається у договорі.

З огляду на умови п.13 Договору, приписи ст.627, ч.І ст.632 ЦК України, ст.13 Закону України «Про оцінку земель», ст.21 Закону України «Про оренду землі», ст.288 Податкового кодексу України, враховуючи правові висновки Верховного Суду України у спорах щодо обов'язковості внесення змін до договору, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зокрема, викладених у постанові ВСУ від 07.10.2015р. у справі №3-481гс15, від 01.07.2015р. у справі №916/2772/14 і інших, з метою недопущення порушень законодавства у ході виконання договору оренди земельної ділянки, позивач правомірно направив відповідачу проект додаткової угоди про внесення змін до пунктів договору оренди земельної ділянки, якими визначена нормативна грошова оцінка орендованої позивачем земельної ділянки. При цьому нормативна грошова оцінка земельних ділянок зазначена відповідно до технічної документації, затвердженої вищенаведеним рішенням Звенигородської районної ради від 15 липня 2016р. №7-3.

Зміну ставки орендної плати з 4,5%, яку сплачує позивач, на 8% від нормативної грошової оцінки відповідач мотивує посиланням на ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014р. №1166-УІІ та лист Держгеокадастру України від 14.12.2015р. №ДС-22-28-0.13-17122/23-15.

Зазначений відповідачем ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесені зміни до норм Податкового кодексу України, які регулюють орендну плату за земельні ділянки, - вже врахований господарським судом при розгляді спору про поновлення договору оренди земельної ділянки. Визначена договором з врахуванням змін до нього ставка орендної плати - 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідає встановленим Податковим кодексом України граничним нормам орендної плати, її збільшення не має будь-яких правових підстав.

Орендна плата за земельну ділянку, яку сплачує позивач, істотно збільшилась внаслідок перегляду і затвердження нормативної грошової оцінки відповідної до нової методики і з врахуванням встановленої індексації.

Позивач зазначає, що збільшення ставки орендної плати до 8% істотно погіршить економічний стан сільськогосподарського виробника, який у сучасних умовах росту цін на всі витратні складові сільськогосподарського виробництва (паливно-мастильні матеріали, засоби захисту рослин, мінеральні добрива, заробітна плата та відрахування з неї) ледь виходить на збалансовану прибутковість. Окремі напрями сільськогосподарського виробництва є збитковими.

Таке відношення Держгеокадастру до сільгоспвиробника може призвести до його банкрутства, що ніяк не свідчить про створення передумов для економічного зростання сільськогосподарської галузі в Україні. Ця ситуація може мати на меті витіснення з ринку конкретного сільгоспвиробника.

Безпідставним є посилання відповідача на лист Держгеокадастру України від 14.12.2015р. вих. №ДС-22, оскільки:

- по-перше, у листі рекомендується утриматися від встановлення мінімального розміру орендної плати за земельні ділянки при укладенні договору, рекомендується ставка орендної плати - 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У даному випадку договір поновлений і вже визначена ставка орендної плати за земельні ділянки, яка не є мінімальна, і є розумною. Для збільшення договірної ставки орендної плати відсутні будь-які підстави;

- по-друге, лист носить рекомендаційний характер і не є обов'язковим ні при укладенні договору, ні при внесенні змін до нього.

Окрім цього, позивачем пропонується привести у відповідність договір оренди землі із статтею 22 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі, тобто пункт 12 розділу 4 «Орендна плата», виклавши його у такій редакції: «Не допускається передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати».

З матеріалів справи вбачається, що позивач (орендар) належно виконує свої обовязки за договором оренди землі;

до клопотання про внесення змін до договору оренди землі орендар додав проект додаткової угоди. Тобто Позивачем добросовісно та належно виконані всі вимоги земельного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач має право на внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду.

До пропозиції про внесення змін до договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Відповідач безпідставно не визнає запропоновані зміни до договору. Відповідач діяв протиправно, а саме: з порушенням ст. 19 Конституції України не у спосіб, що передбачений законом, зокрема, ст. 30 Закону України «Про оренду землі»; без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, упереджено, недобросовісно, з порушенням права позивача (орендаря земельної ділянки) на участь у процесі прийняття рішення по його зверненню; з порушенням встановленого порядку та строку для прийняття рішення по зверненню позивача.

Протиправними діями відповідач порушив переважне право позивача (орендаря землі) на внесення змін стосовно істотних умов договору оренди землі (ставка орендної плати). Отже відповідно до ст.ст. 3, 11 Цивільного кодексу України, ст.ст. 152, 154 Земельного кодексу України зазначене право позивача підлягає захисту шляхом визнання цього права в судовому порядку.

У процесі розгляду справи позивач доказував, що він належно продовжує користуватися земельною ділянкою, сплачує орендну плату, вимоги про повернення земельної ділянки йому не направлялись, у примусовому порядку земельна ділянка у нього не вилучалась, підстав для різкого збільшення ставки орендної плати до 8% немає. Зазначені доводи позивача відповідач не спростував, також не довів належного повідомлення орендаря (позивач) про заперечення проти внесення змін до договору на умовах, запропонованих орендарем.

Отже, сукупність встановлених обставин справи вказує на правомірність доводів позивача, що фактично спірний договір оренди землі, укладений між сторонами, є діючим, а укладення між сторонами додаткової угоди до зазначеного правочину є лише документальним оформленням приведення істотних умов договору у відповідність до вимог земельного та податкового законодавства, яке не потребує прийняття відповідного рішення ГУ Держгеокадастру у Черкаській області.

Як встановлено судом, до даного часу запропонована позивачем до укладення додаткова угода відповідачем не підписана. Жодні заперечення щодо її умов, змісту, тощо ГУ Держгеокадастру у Черкаській області у встановленому діючим законодавством порядку - не висловлені.

Дослідивши умови наведеної додаткової угоди, судом встановлено, що вони відповідають приписам діючого законодавства та зводяться виключно до приведення істотних умов договору оренди землі від 18.12.2006р. у відповідність до вимог земельного та податкового законодавства. Тобто її укладення між сторонами є тільки документальним оформленням вже існуючого факту продовження спірних орендних правовідносин.

Запропонована позивачем форма захисту порушеного права відповідає частині 2 ст. 16 ЦК України та приписам гл. 53 ЦК України.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги порядок укладення, зміни господарських договорів, встановлений статтею 188 Господарського кодексу України, суд визнав позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Звенигородське племпідприємство» обґрунтованими, а тому вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати укладеною - з моменту набрання рішенням законної сили - додаткову угоду до договору оренди землі від 18 грудня 2006р. в наступній редакції:

«Додаткова угода про внесення змін до договору оренди землі від 18 грудня 2006 року

2016 року м. Черкаси

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (ідент. код 39765890), адреса: м. Черкаси, вулиця Смілянська, 131, в особі в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_3, який діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, (далі - орендодавець) з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Звенигородське племпідприємство» (ідент. код 00709514), в особі директора ОСОБА_4, адреса: 20226, Черкаська область, Звенигородський район, с Озірна (далі - орендар) з іншої сторони, уклали цю Додаткову угоду до договору оренди землі від 18 грудня 2006р, який зареєстрований у Звенигородському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2006р. №32, про таке:

1. Пункт 5. Розділу 2. «Об'єкт оренди» договору викласти в такій редакції:

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 105,9383 га, становить 6854127,37 грн. (шість мільйонів вісімсот п'ятдесят чотири тисячі сто двадцять сім гривень 37 коп.), із них:

площею 27,6258 га (рілля) (кадастровий номер :02:002:0201) становить - 840514,97 грн. (вісімсот сорок тисяч пятсот чотирнадцять грн. 97 коп.);

площею 45,8841 га (рілля) (кадастровий номер :02:002:0201) становить - 1396023,74 грн. (один мільйон триста дев'яносто шість тисяч двадцять три грн. 74 коп.);

площею 6,2930 га (під господарськими будівлями і дворами) (кадастровий номер :02:002:0201) становить - 3459653,64 грн. (три мільйони чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят три грн. 64 коп.);

площею 0,1600 га ( під господарськими шляхами та прогонами) (кадастровий номер :02:002:0201) становить - 87961,95 грн. (вісімдесят сім тисяч дев'ятсот шістдесят одна грн. 95 коп.);

площею 0,2371 га (полезахисні лісосмуги) (кадастровий номер :02:002:0201) становить - 130348,62 грн. (сто тридцять тисяч триста сорок вісім грн. 62 коп.);

площею 25,7382 га (рілля) (кадастровий номер :02:002:0202) становить 939624,47 грн. (дев'ятсот тридцять дев'ять тисяч шістсот двадцять чотири грн. 47 коп.), визначена згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення, затвердженої рішенням Звенигородської районної ради Черкаської області №7-3 від 15 липня 2016р.

2. Пункт 12 розділу 4 « Орендна плата» договору викласти в такій редакції: « Не допускається передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати».

3. Цю додаткову угоду укладено у 3 (трьох) примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий - у Орендаря, третій у органі, що здійснив державну реєстрацію даної угоди.

Стягнути з відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131,

на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Звенигородське племпідприємство», Черкаська область, Звенигородський район, с. Озірна, , номер рахунку в банку невідомий

1 378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду є невідємною частиною договору оренди землі від 18.12.2006р., який зареєстрований у Звенигородському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2006 року за №32.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 12.12.2016р.

Суддя Г.М. Скиба