ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року Справа № 904/9649/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Кощеєва І.М., Науменка І.М.

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

за участю представників:

позивача: не явився;

прокурора: Слюсар Я.В.- прокурор відділу, посвідчення №001420 від 27.08.2012р.,

відповідача не явився;

третьої особи-1: не явився;

третьої особи-2: не явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТУЛС» (м. Київ) на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2016р. у справі № 904/9649/16

за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «ТУЛС» (м. Київ)

до: першого заступника прокурора Дніпропетровської області (м. Дніпро) в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС» (м. Київ)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (м. Дніпро)

про: усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням за адресою вул. Радистів, 12 (ухвала про повернення зустрічної позовної заяви)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року у справі №904/9649/16 (суддя Загинайко Т.В.) зустрічна позовна заява і додані до неї документи товариства з обмеженою відповідальністю «ТУЛС» (м. Київ) до першого заступника прокурора Дніпропетровської області (м. Дніпро) в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС» (м. Київ) і виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (м. Дніпро) усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Радистів, 12, повернута без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Позивач за зустрічним позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ТУЛС», не погодившись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2016 року у справі №904/9649/16 скасувати, а справу передати на розгляд господарського суду Дніпропетровської області. Скаржник вважає, що його доводи щодо складного фінансового стану товариства, що були наведені, у звязку із поданням клопотання про відстрочення сплати судового збору, є обґрунтованими і вмотивованими. Суд першої інстанції повернув позовну заяву з неповним зясуванням обставин справи.

Прокурор Дніпропетровської області у відзиві на апеляційну скаргу і у судовому засіданні зазначив, що висновки місцевого господарського суду, викладені в оспорюваний ухвалі є законними і обґрунтованими. В силу ст.8 Закону України «Про судовий збір» місцевому господарському суду надано право на відстрочення або розстрочення сплати судового збору і єдиною підставою для цього є врахування майнового стану сторін. Отже, це є не обовязком, а правом суду, яке останній застосовує виключно із змісту наданого клопотання і документів. Заявник не надав жодних доказів на підтвердження свого тяжкого фінансового становища, тому суд правомірно повернув подану зустрічну позовну заяву.

Відповідач - Дніпропетровська міська рада, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС» і виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська відзиви на апеляційну скаргу не надали, представники в судове засідання не явились.

Беручи до уваги, що всі сторони і треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень №№48372401, 48372444, 48372428), неявка представників сторін і третіх осіб не перешкоджає вирішенню спору по суті, матеріали справи є достатніми для прийняття рішення по справі, ухвалою суду від 29.11.2016р. явка учасників судового процесу не визнавалась обовязковою, учасники попереджені про можливість розгляду справи за їх відсутності, а строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції є обмеженим, справа переглядалася без участі представників сторін і третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши прокурора, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 18.11.2016р. у справі №904/9649/16 повернув зустрічну позовну заяву і додані до неї документи без розгляду ТОВ «ТУЛС», у звязку з не поданням доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (п.4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України). Суд не знайшов підстав для відстрочення сплати судового збору, оскільки товариством не були подані докази на підтвердження того, що станом на момент подання зустрічного позову його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: в тому числі, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3).

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011р. N 3674-VI «Про судовий збір» (із змінами і доповненнями).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Зустрічний позов ТОВ «ТУЛС» про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням є немайновим.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру відповідно до підп.2) п..2 ч. 2 ст.4 зазначеного Закону ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1378,00 грн.

Частиною 1 ст. 8 Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З метою забезпечення правильного і однакового застосування законодавства пленум Вищого господарського суду України у постанові від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» надав господарським судам такі роз'яснення: «Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати» (п.3.1.).

В тексті зустрічної позовної заяви позивач обґрунтував звернення до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору тими обставинами, що товариство перебуває у важкому фінансовому стані, обумовленому світовою фінансовою кризою та складною економічною ситуацією, яка склалась в Україні із курсом іноземних валют відносно гривні.

Статтею 33 ГПК України на кожну сторону покладено обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і подати докази.

Натомість, як правильно вказав суд першої інстанції, позивач на виконання чинного законодавства не подав доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Наведені у зустрічній позовній заяві додатки не містять відповідних доказів (а.с.140).

Твердження скаржника про неможливість сплати судового збору за розгляд господарським судом зустрічної позовної заяви спростовуються і доказами сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги. Така ситуація спостерігається і по інших аналогічних справах, що перебували або перебувають в провадженні Дніпропетровського апеляційного суду за участю цих сторін (справи: №904/9657/16, №904/9159/16, №904/9642/16, №904/9655/16, №904/9643/16, №904/9652/16, №904/9658/16, №904/9647/16).

Систематична несплата ТОВ «ТУЛС» судового збору за подання зустрічних позовних заяв до господарського суду і сплата судового збору при поданні апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції призводить суд апеляційної інстанції до висновку про зловживання товариством своїми процесуальними правами, спрямованими на затягування судового процесу в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що позивач є субєктом підприємництва, який зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відповідно до витягу з реєстру здійснює таки види діяльності: код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний), код КВЕД 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна, код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування, код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель(а.с.39).

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Одним із принципів господарської діяльності відповідно до ст. 44 ГК України є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик. Отже, тягар несприятливих наслідків підприємницької діяльності покладається безпосередньо на субєкта господарювання.

Таким чином, доводи, що наведені в апеляційній скарзі про поважність причин відстрочення сплати судового збору є безпідставними та не спростовують правильний висновок господарського суду Дніпропетровської області про його права, а не обовязку застосування положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та відсутність підстав для застосування даних положень.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 99, 102, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТУЛС» (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/9649/16 від 18 листопада 2016 року про повернення зустрічної позовної заяви залишити без змін.

(постанова виготовлена у повному обсязі 14.12.2016 року)

Головуючий О.С.Євстигнеєв

Судді: І.М. Кощеєв

ОСОБА_1