ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.12.2016р. № 905/3463/16

Суддя господарського суду Донецької області Осадча А.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 громадського харчування та торгівлі" м. Маріуполь Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 освіти Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області

про визнання договору від 25.05.2016 року дійсним, стягнення заборгованості у розмірі 178181,40 грн., 3% річних у розмірі 2074,35 грн., інфляції у розмірі 6951, 55 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 громадського харчування та торгівлі" м. Маріуполь Донецької області звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 освіти Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області про визнання договору від 25.05.2016 року дійсним, стягнення заборгованості у розмірі 178181,40 грн., 3% річних у розмірі 2074,35 грн., інфляції у розмірі 6951, 55 грн.

Як зазначено у п.2 ч.1 ст.57 ГПК України, позивач зобов'язаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Бланк опису вкладення, відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З огляду на викладене та з урахуванням вимог ст.56, п.2 ч.1 ст.57 ГПК України належними доказами відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення разом з розрахунковим документом.

Згідно ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

У відповідності до п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).

Однак, позивачем до позову додано лише фотокопію опису вкладення без розрахункового документу, яка не засвідчена будь-яким чином.

Таким чином, фотокопії вказаного документу, яка не є засвідченою у встановленому порядку, не є належними доказами направлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Крім того, з доданої позивачем фотокопії опису вкладення вбачається, що відповідачу надіслано позовну заяву 2016 року №332, в той же час на адресу господарського суду надіслано позовну заяву без номеру та без дати.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Не подання позивачем належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви з додатками є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до п.6 ч.1 ст.63 ГПК України.

За приписами п.3 ч.1 ст.57 ГПК України позивачем до позовної заяви повинні бути додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, за вимоги майнового характеру - 1,5 % ціни позову.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 рік мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378,00 гривень.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 громадського харчування та торгівлі" м. Маріуполь Донецької області заявлені позовні вимоги щодо визнання договору дійсним та стягнення заборгованості у розмірі 178181,40 грн., 3% річних у розмірі 2074,35 грн., інфляції у розмірі 6951, 55 грн., за подання вказаного позову заявник мав сплатити судовий збір у розмірі 1378,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 2808,11 грн. за вимоги майнового характеру.

Сплата судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Отже, документами, що підтверджують сплату судового збору є відповідні платіжні документи за якими перераховуються суми судового збору, зокрема, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору або квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою.

Відповідно до п.2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013р. відповідні платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

До позовної заяви позивачем додано копію платіжного доручення №2225 від 18.11.2016 року, з якого вбачається, що останнім сплачено судовий збір у розмірі 2808,12грн.

Таким чином, заявником не додано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку ненадання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як вбачається з акту відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) господарського суду Донецької області від 09.12.2016 року, під час розкриття поштового конверту та огляду стану матеріалів позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 громадського харчування та торгівлі" м. Маріуполь Донецької області не виявлено оригіналу поштової квитанції та опису вкладення до цінного листа про відправлення позову з додатками відповідачу, оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору від 18.11.2016 року.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що позивачем не представлено суду належних доказів на підтвердження відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачеві, не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, позивач при зверненні з позовом до суду припустився порушень п.п.2,3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, тому господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі п.п.4,6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, серед іншого, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності.

В тексті позовної заяви позивачем не зазначено ідентифікаційний код відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 4, 6 ч.1 ст.63, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 громадського харчування та торгівлі" м. Маріуполь Донецької області до ОСОБА_1 освіти Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області про визнання договору від 25.05.2016 року дійсним, стягнення заборгованості у розмірі 178181,40 грн., 3% річних у розмірі 2074,35 грн., інфляції у розмірі 6951, 55 грн. без розгляду.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви згідно ч.3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додатки (на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 громадського харчування та торгівлі" м. Маріуполь Донецької області): позовна заява б/н б/д та додані до неї документи всього на 53 арк., опис та конверт.

Суддя А.М. Осадча