номер провадження справи 12/127/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 Справа № 908/3034/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/3034/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Спецімідж, м. Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя

про стягнення 71296,35 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 12.01.2016 року

від відповідача ОСОБА_2, протокол № 18/37 від 30.08.2016 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 29.11.2016 року згідно вимог ст. 77 ГПК України була оголошена перерва до 06.12.2016 року, без винесення процесуального документу суду, за наслідком якого був складений протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Спецімідж звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про стягнення основного боргу в сумі 69090,00 грн., трьох процентів річних в сумі 271,83 грн., інфляційних нарахувань в сумі 1934,52 грн. за договором постачання № 92 від 08.01.2014 року, що разом складає 71296,35 грн.

28.11.2016 року на адресу суду від відповідача надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній позовну заяву вважає необґрунтованою та не визнає в повному обсязі з наступних підстав:

- вказує, що дійсно 08.01.2014 року з позивачем був укладений договір № 92, відповідно до якого ТОВ Спецімідж зобовязалось поставити, а ПАТ Запорізький завод феросплавів прийняти та оплатити товар в асортименті та за цінами, вказаними в специфікаціях або додаткових угодах до даного договору;

- 21.11.2016 року платіжним дорученням № 293880 ПАТ Запорізький завод феросплавів було здійснено на користь ТОВ Спецімідж платіж в сумі 69090,01 грн. за поставку товару за додатковою угодою № 11 від 01.06.2016 року до договору № 92 від 08.01.2014 року, отже заборгованість станом на 29.11.2016 року сплачена в повному обсязі;

- пояснює, що впродовж починаючи з 2012 року по теперішній час ПАТ Запорізький завод феросплавів знаходиться у скрутному фінансовому становищі і не має можливості своєчасно виконувати зобовязання з оплати за отриманий товар в повному обсязі, але коли зявляється можливість одразу виконує взяті на себе зобовязання, що підтверджується наданими суду документами про сплату суми боргу;

- просить суд прийняти до уваги вищезазначені обставини при прийнятті рішення щодо визначення суми штрафних санкцій за порушення ним умов договору враховуючи при цьому положення ст. 233 ГК України, де зазначається, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

До прийняття рішення у справі, а саме 29.11.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України. Так, у поданій заяві позивач зазначає, що відповідач 21.11.2016 року остаточно погасив суму основного боргу в розмірі 69090,00 грн., у звязку з цим позовні вимоги підлягають зменшенню. Просить у звязку з вказаним стягнути з відповідача суму трьох процентів річних в розмірі 271,83 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1934,52 грн., а також відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернути із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1335,42 грн.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося зменшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про зменшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті, а саме вимоги про стягнення з відповідача:

- трьох процентів річних в сумі 271,83 грн.,

- інфляційних нарахувань в сумі 1934,52 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 06.12.2016 року підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.12.2016 року проти позову заперечив.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 08.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Спецімідж, далі Постачальник, та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів, далі Покупець, був укладений договір постачання № 92, далі Договір.

До вказаного Договору між сторонами були підписані додаткова угода № 10 від 04.01.2016 року та додаткова угода № 11 від 01.06.2016 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту «Товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатках та додаткових угодах до цього договору, які є його невідємною частиною.

Згідно з п. п. 1, 2 додаткової угоди № 11 від 01.06.2016 року до Договору сторони узгодили, що Постачальник зобовязується передати Покупцеві Товар у строки та за номенклатурою згідно нижчезазначеного переліку:

№ п/пНайменуванняОд. вим.Код Од. вим.Кіль-стьЦіна з ПДВ, грн.Сума з ПДВ, грн.Термін поставкиНТДКраїна, виробник
1Костюм для захисту від механічних впливів і загальних виробничих забруднень шт. 2009 210 329,00 69090,00 червень - липень 2016 ГОСТ 27575-87 Україна ТОВ Спецімідж
Разом: 69090,00
В т.ч. ПДВ, 20 % 11515,00
Загальна сума договору постачання № 92 від 08.01.2014 року змінюється на суму вищевказаної додаткової угоди і становить 680237 (шістсот вісімдесят тисяч двісті тридцять сім) грн. 00 коп. з ПДВ.

Умови поставки Товару: поставка Товару виконується Постачальником на умовах DDP франко-склад Покупця (Інкотермс 2010), 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11.

Умовами п. 2.1. - 2.3. Договору сторони визначили, що ціна на Товар встановлюється у національній валюті України. Ціна на узгоджений обсяг та період поставки Товару вказується у додатках та додаткових угодах до цього договору. Загальна сума договору на момент його складання становить 630 (шістсот тридцять) грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ. Сума договору збільшується на суму наступної (наступних) поставки (поставок) Товару шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є його невідємною частиною.

Пунктом п. 4.1. (п.п. 4.1.1., 4.1.7.) Договору передбачені обовязки Постачальника, а саме:

1) разом з поставкою Товару надати Покупцеві наступні оригінали документів, оформлені державною мовою:

- рахунок, накладну на відпуск Товару, оформлені відповідно до вимог п. 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 р. № 88;

- податкову накладну, оформлену відповідно до вимог статей 187, 201 Податкового кодексу України, «Порядку заповнення податкових накладних» № 1379 від 01.11.2011 року;

- Сертифікат якості виробника Товару (на українській мові або на мові країни-виробника, завіреній печаткою Постачальника);

- копію сертифіката походження Товару СТІ на мові країни-виробника, завірену печаткою Постачальника (у разі необхідності);

- у разі, якщо Товар підлягає сертифікації гігієнічний, екологічний сертифікат (оригінали або належним чином завірені копії);

- Товарно-транспортну накладну (ТТН) форми № 1-ТН, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 05.12.2013 року № 983.

2) у випадках, передбачених законодавством України, зареєструвати податкову накладну в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, а саме якщо сума ПДВ перевищує 10 тис. грн. та/або податкова накладна оформлена на поставку підакцизних Товарів та Товарів, які ввозяться на митну територію України, незалежно від розміру суми ПДВ в одній податковій накладній.

Відповідно до п. 4.2. Договору Покупець зобовязаний здійснити оплату згідно п. 5.1. договору.

Умовами п. 5.1. 5.3. Договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 01.06.2016 року) сторони узгодили, що Покупець здійснює оплату за фактичну кількість поставленого Товару протягом 60 (шістдесят) календарних днів тільки за умови виконання Постачальником п. 4.1.1., п. 4.1.7. цього договору. Також Покупець має право здійснити оплату за цим договором постачання шляхом оформлення на адресу Постачальника гарантованого платежу з датою виконання у майбутньому. Гарантований платіж з датою виконання у майбутньому (далі ГП) фінансовий інструмент ПАТ КБ «Приватбанк»/ПАТ «А-Банк», який гарантує одержувачу оплату коштів від платника в зазначену у гарантованому платежу дату. Дата відправки ГП дата створення і підписання електронного цифрового підпису (ЕЦП) гарантованого платежу в Інтернет-банку Приват-24. Дата виконання ГП - дата зарахування безготівковий коштів на поточний рахунок Постачальника. Гарантійний лист електронний документ, що формується одночасно з гарантованим платежем, який містить в собі гарантійний лист від імені ПАТ КБ «Приватбанк»/ПАТ «А-Банк», що гарантує обовязкове зарахування грошових коштів на зазначену в гарантованому платіж дату. Покупець відправляє ГП на адресу Постачальника на 7-й календарний день за фактичну кількість поставленого Товару за умовами виконання Постачальником п. 4.1.1., п. 4.1.7. цього договору. Дата виконання ГП 53-й календарний день від дати відправки ГП. Умови оплати, із вищевказаних, визначає Покупець.

Згідно з п. п. 6.1., 6.3. Договору термін поставки Товару вказано в додаткових угодах, які є невідємною частиною цього договору. Дострокова поставка Товару може бути здійснена Постачальником тільки з письмової згоди Покупця. Поставка Товару виконується Постачальником на умовах СРТ франко-склад Покупця (Інкотермс 2010), 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11, або склад перевізника м. Запоріжжя.

Відповідно до п. п. 7.1., 7.2. Договору сторони встановили, що приймання Товару за кількістю здійснюється Покупцем на його складі відповідно до вимог Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю», затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 15.06.1965 року (з наступними змінами та доповненнями). Приймання Товару за якістю здійснюється Покупцем на його складі відповідно до вимог Інструкції П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 року (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно з п. 11.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 року, а в частині гарантійних зобовязань до терміну їх закінчення.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов укладеного Договору до теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 69090,00 грн.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 28.09.2016 року по 14.11.2016 року в сумі 271,83 грн. та інфляційні втрати за жовтень 2016 року в сумі 1934,52 грн.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем до Договору була підписана додаткова угода № 11 від 01.06.2016 року, за умовами якої сторони узгодили поставку наступного товару: костюм для захисту від механічних впливів і загальних виробничих забруднень у кількості 210 шт. за ціною без ПДВ за 1 шт. в сумі 329,00 грн. вартістю 69090,00 грн. з ПДВ.

Так, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар, передбачений його умовами, на загальну суму з ПДВ 69090,01 грн., що підтверджується підписаною сторонами у справі видатковою накладною № РН-0000414 від 29.07.2016 року (а.с. 12).

Зазначений товар був отриманий уповноваженим представником відповідача економістом ОСОБА_4 на підставі довіреності № 827 від 27.07.2016 року, про що свідчить її підпис на видатковій накладній.

Втім відповідач не розрахувався у встановлений умовами Договору строк за поставлений товар згідно видаткової накладної № РН-0000414 від 29.07.2016 року.

Однак, в матеріалах справи міститься надана відповідачем засвідчена копія платіжного доручення № 293880 від 21.11.2016 року, яка підтверджує оплату останнім товару за договором № 92 від 08.12.2014 року на суму 69090,01 грн. (а.с. 24). Отже відповідач 21.11.2016 року оплатив в повному обсязі вартість поставленого товару за видатковою накладною № РН-0000414 від 29.07.2016 року.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам.

Порядок здійснення оплати за товар між сторонами узгоджено в розділі 5 Договору, а саме в п. 5.1. (в редакції додаткової угоди № 11 від 01.06.2016 року), яким передбачено, що Покупець здійснює оплату за фактичну кількість поставленого Товару протягом 60 (шістдесят) календарних днів тільки за умови виконання Постачальником п. 4.1.1., п. 4.1.7. цього договору.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що позивач виконав належним чином свої зобовязання, а саме поставив товар відповідачу, що підтверджується підписаною видатковою накладною № РН-0000414 від 29.07.2016 року. При цьому у вказаній накладній в графі «підпису представника Покупця» зазначено, що товар отриманий в повному обсязі, претензій до кількості, якості та комплектності отриманого товару, а також щодо відповідності його ГОСТу та ТУ не має, усі відповідні документи на товар отримані.

Відтак, з урахуванням викладеного та умов п. 5.1. Договору строк оплати поставленого товару потрібно визначати саме з дня підписання сторонами за цим договором видаткової накладної № РН-0000414 від 29.07.2016 року. Строк оплати поставленого товару настав 27.09.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач здійснив в повному обсязі оплату вартості поставленого товару згідно видаткової накладної № РН-0000414 від 29.07.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 293880 від 21.11.2016 року, засвідчена копія якого знаходиться у справі (а.с. 24).

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати поставленої продукції з боку відповідача були виконані з порушенням строку, встановленого умовами Договору.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за Договором, а саме доведено порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого умовами договору.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 28.09.2016 року по 14.11.2016 року в сумі 271,83 грн. та інфляційні втрати за жовтень 2016 року в сумі 1934,52 грн.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за поставлений товар, а наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних за загальний період з 28.09.2016 року по 14.11.2016 року відповідає приписам вказаної статті, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 271,83 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем доведено прострочення виконання грошового зобовязання за Договором з боку відповідача, а наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за жовтень 2016 року виконаний у відповідності зі ст. 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 1934,52 грн. також обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно посилань відповідача на скрутне фінансове становище і відсутність можливості своєчасно виконувати зобовязання з оплати поставленого товару суд вважає зазначити, що будь-яких доказів в підтвердження вказаних обставин останній суду не надав. Разом з тим вказані обставини за умови надання належних підтверджуючих доказів можуть бути підставою для звернення до суду із заявою про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення в порядку ст. 121 ГПК України.

Посилання відповідача на положення ст. 233 ГК України та прохання врахувати їх при прийнятті рішення судом не приймаються з огляду на те, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій в даній справі. Разом з тим сума нарахованих позивачем трьох процентів річних та інфляційних витрат не є надмірно великою у порівнянні зі збитками кредитора.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 06.12.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 625, 629, 638, 639, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 48, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Спецімідж до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Спецімідж, 69035, АДРЕСА_1, , три проценти річних в сумі 271 (двісті сімдесят одна) грн. 83 коп., інфляційні витрати в сумі 1934 (одна тисяча девятсот тридцять чотири) грн. 52 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено 12.12.2016 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.