РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/19240/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом концерну «Міські теплові мережі»

до приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

про стягнення заборгованості в розмірі 80 986,13 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Оксещенко Ю.М. (довіреність № 225/20-19 від 11.07.2016);

від відповідача: не з'явились,

ВСТАНОВИВ :

21.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява концерну «Міські теплові мережі» (далі - позивач) до приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 73 723,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань зі сплати орендної плати та відшкодування земельного податку, що виникли на підставі договору оренди № 0-01/ДZAPZAP0375/030408 від 03.04.2008.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 73 723,05 грн з яких: 63 843,02 грн - основний борг; 6 051,65 грн - пеня; 2 589,92 грн - інфляційна складова боргу; 1 388,46 грн - три проценти річних.

Провадження у справі № 910/19240/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016, розгляд справи призначено на 15.11.2016.

15.11.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні представники позивача надали пояснення щодо обставин справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 24.10.2016 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 розгляд справи відкладено на 06.12.2016.

28.11.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав додаткові пояснення щодо розміру орендної плати та відшкодування земельного податку, а також документи, витребувані ухвалою суду від 15.11.2016, для долучення до матеріалів справи.

29.11.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 80 986,13 грн з яких: 70 794,06 грн - борг з оплати орендної плати; 162,04 грн - борг з відшкодування земельного податку; 6 051,65 грн - пеня; 2 589,92 грн - інфляційна складова боргу; 1 388,46 грн - три проценти річних. Вказана заява на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України була прийнята судом до розгляду, як така що відповідає вимогам ст. ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України.

06.12.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Подав додаткові письмові пояснення щодо розподілу грошових коштів в розмірі 6 309,51 грн, сплачених відповідачем, як орендна плата за серпень-жовтень 2014. А також клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке було задоволено судом.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 24.10.2016 та 15.11.2016 не виконав.

Ухвали у даній справі надсилались, зокрема й відповідачу на його адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і були завчасно отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, долученими до матеріалів справи.

Отже, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням роз'яснень, наведених у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не надав, правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзиву на позов не надав, а тому, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа була розглянута за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 06.12.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

03.04.2008 між концерном «Міські теплові мережі» (далі - позивач або орендодавець) та закритим акціонерним товариством «Телесистеми України» (далі - ЗАТ «Телесистеми України» або орендар) був укладений договір оренди № 0-01/ДZAPZAP0375/030408 (далі - договір), згідно з умовами якого орендодавець зобов'язувався передати у строкове платне користування орендаря площадки підвалин та частини оглядової площадки димаря котельні по вул. Задніпровська, 5 у м. Запоріжжя (далі - місце розміщення або об'єкт оренди) для розміщення та експлуатації обладнання базової станції мобільного зв'язку з метою поліпшення послуг стільникового зв'язку, а орендар зобов'язувався вказаний об'єкт оренди прийняти та сплачувати орендну плату за користування ним, а також інші передбачені умовами договору платежі вчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 договору серед інших реквізитів ЗАТ «Телесистеми України» зазначений ідентифікаційний код 22599262.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 22368783 від 14.11.2016, долученого до матеріалів справи, вбачається, що на даний час ідентифікаційний код юридичної особи 22599262 належить приватному акціонерному товариству «Телесистеми України».

Таким чином, суд дійшов висновку, що правонаступником закритого акціонерного товариства «Телесистеми України» є приватне акціонерне товариство «Телесистеми України» (далі - відповідач).

На виконання умов договору позивач передав об'єкт оренди в користування відповідача, що підтверджується актом прийому-передачі від 03.04.2008, копія якого долучена до матеріалів справи.

Проте, відповідач свої зобов'язання за договором виконав неналежним чином, орендну плату за період з жовтня 2014 по жовтень 2016, а також відшкодування земельного податку за вересень 2013 та за період з жовтня 2014 по жовтень 2016 оплатив частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, поданої 29.11.2016, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 80 986,13 грн з яких: 70 794,06 грн - борг з оплати орендної плати; 162,04 грн - борг з відшкодування земельного податку; 6 051,65 грн - пеня; 2 589,92 грн - інфляційна складова боргу; 1 388,46 грн - три проценти річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 25.04.2012) передбачено, що розмір орендної плати за базовий місяць (грудень 2011 року) становить: 6 556,49 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 1 092,75 грн. Орендна плата за наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період від останнього дня базового місяця до останнього дня першого місяця оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

30.01.2015 між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 6 до договору, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди викласти п. 3.1 договору в наступній редакції: «Розмір орендної плати за базовий місяць (липень 2014 року) становить: 2 103,17 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 350,53 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди (серпень 2014 року) визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць оренди на індекс інфляції за серпень 2014 року. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається коригуванням розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць».

Пунктом 2.3.4 договору передбачений обов'язок орендаря своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцем розміщення незалежно від наслідків господарської діяльності, у розмірі, порядку та строки, передбачені даним договором.

Обсяг виконаних послуг з користування за даним договором за кожен місяць оформлюється актом виконаних послуг, який направляється орендодавцем на адресу орендаря. Отриманий акт виконаних послуг орендар повинен підписати та повернути на адресу орендодавця протягом п'яти днів з дати отримання. У разі відсутності зауважень до акту або неотримання його у встановлений строк, даний акт вважається погодженим орендарем (п. 3.7 договору).

Надання позивачем відповідачу послуг з оренди протягом спірного періоду підтверджується актами здавання-приймання робіт (послуг), засвідченими печатками сторін та підписами їх уповноважених представників: № 31856/31856 від 31.08.2014, № 35937/35937 від 30.09.2014, № 40255/40255 від 31.10.2014, № 44465/44465 від 30.11.2014, № 47123/47123 від 31.12.2014, № 2309/2309 від 31.01.2015, № 5579/5579 від 28.02.2015, № 8392/8392 від 31.03.2015, № 8905/8905 від 31.03.2015, № 19884/19884 від 30.06.2015, № 23835/23835 від 31.07.2015, № 28134/28134 від 31.08.2015, № 31368/31368 від 30.09.2015, № 35529/35529 від 31.10.2015, № 39237/39237 від 30.11.2015, № 42332/42332 від 31.12.2015, № 3172/3172 від 31.01.2016, № 6359/6359 від 29.02.2016, № 9330/9330 від 31.03.2016, № 12727/12727 від 30.04.2016, копії яких долучені до матеріалів справи.

Направлення позивачем на адресу відповідача вищевказаних актів здавання-приймання робіт (послуг), а також рахунків-фактур до них підтверджується супровідними листами «Про направлення документів» та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, копії яких долучені до матеріалів справи.

Крім того, на виконання п. 3.7 договору, позивач направив на адресу відповідача акти здавання-приймання робіт (послуг), а також рахунки-фактури до них за квітень 2015, травень 2015, травень 2016, червень 2016, липень 2016, серпень 2016, вересня 2016 та жовтень 2016, що підтверджується супровідними листами «Про направлення документів» № 2300/13 від 12.05.2015 (отриманий відповідачем 14.05.2015), № 2862/13 від 10.06.2015 (отриманий відповідачем 12.06.2015), № 3183/13 від 13.06.2016 (отриманий відповідачем 15.06.2016), № 3681/13 від 13.07.2016 (отриманий відповідачем 15.07.2016), № 4417/13 від 10.08.2016 (отриманий відповідачем 12.08.2016), № 4947/13 від 13.09.2016 (отриманий відповідачем 15.09.2016), № 5625/13 від 17.10.2016 (отриманий відповідачем 19.10.2016) та № 6465/20 від 24.11.2016 відповідно, а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, відповідач акти здавання-приймання робіт (послуг) за квітень-травень 2015, а також травень-жовтень 2016 не підписав та на адресу позивача протягом строку, встановленого п. 3.7 договору, не повернув.

У зв'язку з цим, позивач повторно направив на адресу відповідача акти здавання-приймання робіт (послуг) за: квітень 2015 - № 12228/12228 від 23.11.2016 (складений повторно), травень 2015 - № 16388/16388 від 23.11.2016 (складений повторно), травень 2016 - № 16394/16394 від 31.05.2016, червень 2016 - № 19344/19344 від 30.06.2016, липень 2016 - 21691/21691 від 23.11.2016 (складений повторно), серпень 2016 - № 24585/24585 від 23.11.2016 (складений повторно), вересень 2016 - № 27717/27717 від 30.09.2016 та жовтень 2016 - № 30761/30761 від 31.10.2016, що підтверджується супровідним листом № 6465/20 від 24.11.2016, описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком підприємства поштового зв'язку від 24.11.2016, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач вищевказані акти здавання-приймання робіт (послуг) не підписав та на адресу позивача не повернув. Про наявність будь-яких зауважень до вказаних актів або до наданих послуг позивача не повідомив. Доказів наявності таких зауважень суду не надав. Тому, враховуючи положення п. 3.7 договору, акти здавання-приймання робіт (послуг) за квітень-травень 2015, травень-жовтень 2016 вважаються погодженими відповідачем.

Таким чином, розмір орендної плати за період з серпня 2014 по жовтень 2016 з урахуванням проведеного позивачем корегування (перерахунку) розміру орендної плати за серпень-грудень 2014 та січень-лютий 2015 (акт здавання-приймання робіт (послуг) № 8392/8392 від 31.03.2015) становить 83 580,72 грн. При цьому, серпень і вересень 2014 не включені позивачем до спірного періоду в даній справі, оскільки орендна плата за вказаний період була сплачена відповідачем у повному обсязі.

Відповідач орендну плату за період з серпня 2014 по жовтень 2016 оплатив частково, а саме в розмірі 12 636,36 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача від 07.04.2015, 21.04.2015, 18.05.2015 та 27.05.2015, копії яких долучені до матеріалів справи.

При цьому, оплата, здійснена відповідачем 07.04.2015 у розмірі 6 309,51 грн, згідно з призначенням платежу була зарахована позивачем як оплата орендної плати за серпень, вересень та жовтень 2014. Згідно з поясненнями позивача, поданими 06.12.2016, в оплату орендної плати за серпень 2014 було зараховано частину грошових коштів в розмірі 2 120,03 грн, за вересень 2014 - 2 181,50 грн, за жовтень 2014 - 2 007,98 грн.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з оплати орендної плати за період з жовтня 2014 по жовтень 2016, яка за розрахунком суду становить 70 944,36 грн.

Крім того, 15.12.2010 між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 2 до договору (далі - додаткова угода № 2 від 15.12.2010), відповідно до умов якої сторони дійшли згоди доповнити розділ 3 договору, зокрема, п. п. 3.10, 3.11, 3.12 та встановити обов'язок відповідача, як орендаря, сплачувати відшкодування земельного податку.

Так, згідно з п. 3.10 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 15.12.2010) одночасно з перерахуванням орендної плати за договором від 03.04.2008 №0-01/ДZAPZAP0375/030408 орендар відшкодовує орендодавцю земельний податок пропорційно площі площадки у підвалині, та частини оглядової площадки димаря котельної переданих для розміщення контейнерів з обладнанням та визначених актом приймання-передачі до договору оренди, загальна площа яких складає 18,0 кв.м.

Розмір щомісячного відшкодування на момент укладання даної додаткової угоди зазначається у додатку № 1 і становить 5,78 грн, в тому числі ПДВ 20% - 0,96 грн., виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на якій розташовані об'єкти оренди (п. 3.11 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 15.12.2010).

Положеннями п. 3.12 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 15.12.2010) передбачено, що орендар щомісячно, до 15 числа кожного місяця, самостійно перераховує орендодавцю плату за відшкодування земельного податку на поточний рахунок.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 2 від 15.12.2010 сторони домовилися, що умови даної додаткової угоди застосовуються до правовідносин, що виникли з 01.08.2010 і сторони підтверджують свої зобов'язання за нею.

25.03.2015 між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 7 до договору (далі - додаткова угода № 7 від 25.03.2015), згідно з умовами якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 3.11 договору викласти його у наступній редакції: «Розмір щомісячного відшкодування на момент укладання даної додаткової угоди зазначається у розрахунку суми відшкодування земельного податку (додаток до додаткової угоди від 25.03.2015 № 7) і становить 7,22 грн, в тому числі ПДВ 20% - 1,21 грн., виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на якій розташовані об'єкти оренди, збільшеної на коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік».

Положеннями п. 4 додаткової угоди № 7 від 25.03.2015 передбачено, що сторони домовилися, що умови даної додаткової угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2015.

03.03.2016 на адресу позивача надійшов лист Державної фіскальної служби України № 4442/6/99-99-19-03-02-15 від 29.02.2016 «Про розгляд листа», яким було роз'яснено, що сплата орендодавцем земельного податку та отримання компенсації від орендаря за понесені витрати зі сплати земельного податку не може розцінюватись як операція з постачання послуг для цілей оподаткування податком на додану вартість, тому кошти, які надійшли орендодавцю у вигляді компенсації з оплати земельного податку, до бази оподаткування не включаються та податком на додану вартість не оподатковуються. У зв'язку з цим з березня 2016 розмір відшкодування земельного податку був зменшений позивачем на суму ПДВ.

Таким чином, загальний розмір відшкодування земельного податку за вересень 2013 та за період з серпня 2014 по жовтень 2016 становить 183,92 грн, що підтверджується актами здавання-приймання робіт (послуг): № 31709/31709 від 31.08.2014, № 35579/35579 від 30.09.2014, № 40259/40259 від 31.10.2014, № 44470/44470 від 30.11.2014, № 47026/47026 від 31.12.2014, № 2313/2313 від 31.01.2015, № 5173/5173 від 28.02.2015, № 8633/8633 від 31.03.2015, № 19781/19781 від 30.06.2015, № 22372/22372 від 31.07.2015, № 27729/27729 від 31.08.2015, № 31223/31223 від 30.09.2015, № 35292/35292 від 31.10.2015, № 38769/38769 від 30.11.2015, № 42334/42334 від 31.12.2015, № 2829/2829 від 31.01.2016, № 5732/5732 від 29.02.2016, № 8640/8640 від 31.03.2016, № 12375/12375 від 30.04.2016, № 14920/14920 від 31.05.2016, № 18678/18678 від 30.06.2015, № 27715/27715 від 30.09.2016, № 30503/30503 від 31.10.2016, а також актами складеними повторно: № 27431/27431 (за вересень 2013), № 12041/12041 (за квітень 2015), № 16332/16332 (за травень 2015), № 21317/21317 (за липень 2016), № 23666/23666 (за серпень 2016) від 23.11.2016, та рахунками-фактурами до них, копії яких долучені до матеріалів справи.

Направлення позивачем на адресу відповідача вищевказаних актів здавання-приймання робіт (послуг), а також рахунків-фактур до них підтверджується супровідними листами «Про направлення документів» та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, копії яких також долучені до матеріалів справи.

Відповідач відшкодування земельного податку за вересень 2013 та за період з серпня 2014 по жовтень 2016 оплатив частково, а саме в розмірі 21,88 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача від 05.11.2013 та 07.04.2015, копії яких долучені до матеріалів справи.

Отже, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з відшкодування земельного податку за вищевказаний період у розмірі 162,04 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, що підтверджують оплату ним заборгованості по орендній платі та відшкодуванню земельного податку перед позивачем або спростовують доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування земельного податку за вересень 2013 та за період з серпня 2014 по жовтень 2016 у сумі 162,04 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача з оплати орендної плати за період з жовтня 2014 по жовтень 2016 становить 70 944,36 грн. Водночас, позивач просить суд стягнути з відповідача борг з оплати орендної плати в меншому розмірі, а саме - 70 794,06 грн.

Суд зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду при прийнятті рішення надано право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Проте, відповідного клопотання позивачем, як заінтересованою особою, суду не надано, а тому, враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене відповідачем порушення зобов'язання, вимога про стягнення з відповідача боргу з оплати орендної плати підлягає задоволенню судом у розмірі, визначеному позивачем, а саме - 70 794,06 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 6 051,65 грн пені, три проценти річних у розмірі 1 388,46 грн та інфляційну складову боргу в сумі 2 589,92 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями п. 3.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 15.06.2009) орендна плата за користування місцями розміщення перераховується орендарем щомісячно, на підставі рахунку не пізніше 15 числа кожного місяця на поточний рахунок орендодавця.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 3.3 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 15.12.2010) плата за користування та плата за відшкодування земельного податку, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, перераховується на поточний рахунок орендодавця з урахуванням пені в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Водночас, відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Дослідивши розрахунок пені, наданий позивачем, суд встановив, що позивач здійснює нарахування пені на орендну плату за вересень 2015-серпень 2016, періоди нарахування визначені позивачем з дотриманням умов договору та вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України для кожного чергового платежу. Водночас, у вказаному розрахунку позивачем допущені арифметичні помилки, у зв'язку з цим, судом був виконаний власний розрахунок пені:

Період нарахуванняКількість днів простроченняРозмір заборгованості (грн)Облікова ставка НБУРозмір пені (грн)
Вересень 2015
16.10.2015-15.04.4,3622,0%731,16
Жовтень 2015
16.11.2015-21.04.1,2822,0%623,07
22.04.2016-15.05.,2819,0%81,74
Листопад 2015
16.12.2015-21.04.6,7122,0%514,86
22.04.2016-26.05.,7119,0%121,58
27.05.2016-15.06.,7118,0%65,82
Грудень 2015
16.01.2016-21.04.,0622,0%392,90
22.04.2016-26.05.,0619,0%122,44
27.05.2016-23.06.,0618,0%92,79
24.06.2016-15.07.,0616,5%66,83
Січень 2016
16.02.2016-21.04.,3022,0%269,74
22.04.2016-26.05.,3019,0%123,54
27.05.2016-23.06.,3018,0%93,63
24.06.2016-28.07.,3016,5%107,28
29.07.2016-15.08.,3015,5%51,83
Лютий 2016
16.03.2016-21.04.,7422,0%150,61
22.04.2016-26.05.,7419,0%123,04
27.05.2016-23.06.,7418,0%93,25
24.06.2016-28.07.,7416,5%106,85
29.07.2016-15.09.,7415,5%140,53
Березень 2016
16.04.2016-21.04.201663410,5122,0%24,67
22.04.2016-26.05.,5119,0%124,27
27.05.2016-23.06.,5118,0%94,19
24.06.2016-28.07.,5116,5%107,92
29.07.2016-15.09.,5115,5%141,93
16.09.2016-15.10.,5115,0%84,09
Квітень 2016
16.05.2016-26.05.,8719,0%40,42
27.05.2016-23.06.,8718,0%97,48
24.06.2016-28.07.,8716,5%111,70
29.07.2016-15.09.,8715,5%146,90
16.09.2016-15.10.,8715,0%87,04
Травень 2016
16.06.2016-23.06.201683533,4018,0%27,88
24.06.2016-28.07.,4016,5%111,81
29.07.2016-15.09.,4015,5%147,05
16.09.2016-15.10.,4015,0%87,12
Червень 2016
16.07.2016-28.07.,3316,5%41,45
29.07.2016-15.09.,3315,5%146,75
16.09.2016-15.10.,3315,0%86,95
Липень 2016
16.08.2016-15.09.,8215,5%92,75
16.09.2016-15.10.,8215,0%86,86
Серпень 2016
16.09.2016-15.10.,2415,0%86,60
Всього6049,32
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені є обґрунтованою, проте підлягає задоволенню в розмірі меншому, ніж визначено позивачем, а саме - 6 049,32 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, наданий позивачем, суд встановив, що позивач здійснює нарахування вказаної позовної вимоги на орендну плату за березень 2015-серпень 2016, періоди нарахування визначені позивачем з дотриманням умов договору, проте у вказаному розрахунку допущені арифметичні помилки. У зв'язку з цим, судом був виконаний власний розрахунок трьох процентів річних:

Період нарах-ня та місяць, за який здійснюється нарах-няКількість днів простроченняРозмір заборгованості (грн)Ставка процентів річнихРозмір трьох процентів річних (грн)
Березень 2015 16.04.2015-15.10.0,253%127,26
Квітень 2015 16.05.2015-15.10.5,093%137,15
Травень 2015 16.06.2015-15.10.5,833%131,79
Червень 2015 16.07.2015-15.10.8,973%124,19
Липень 2015 16.08.2015-15.10.5,983%114,62
Серпень 2015 16.09.2015-15.10.9,863%105,45
Вересень 2015 16.10.2015-15.10.4,363%99,70
Жовтень 2015 16.11.2015-15.10.1,283%90,07
Листопад 2015 16.12.2015-15.10.6,713%83,65
Грудень 2015 16.01.2016-15.10.0,063%75,67
Січень 2016 16.02.2016-15.10.0,303%67,71
Лютий 2016 16.03.2016-15.10.6,743%59,39
Березень 2016 16.04.2016-15.10.0,513%51,30
Квітень 2016 16.05.2016-15.10.9,873%44,39
Травень 2016 16.06.2016-15.10.3,403%35,43
Червень 2016 16.07.2016-15.10.,333%26,66
Липень 2016 16.08.2016-15.10.,823%17,66
Серпень 2016 16.09.2016-15.10.,243%8,66
Всього1400,75
Здійснивши власний розрахунок трьох процентів річних, суд встановив, що їх розмір є більшим ніж заявлено позивачем до стягнення. Проте, позивачем, як заінтересованою особою, відповідного клопотання в порядку п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України подано не було, тому три проценти річних підлягають стягненню в розмірі, визначеному позивачем, а саме - 1 388,46 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційної складової боргу, наданий позивачем, суд встановив, що позивач здійснює нарахування вказаної позовної вимоги на орендну плату за березень 2015-березень 2016. Вказаний розрахунок здійснений з дотриманням умов договору та рекомендацій Верховного Суду України, викладених у листі № 62-97р від 03.04.1997, а також рекомендацій Вищого господарського суду України, викладених у постанови Пленуму «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013, та є арифметично вірним. Тому, враховуючи допущене відповідачем порушення зобов'язання, позовна вимога щодо стягнення інфляційної складової боргу підлягає задоволенню в розмірі визначеному позивачем, а саме - 2 589,92 грн.

Щодо розподілу господарських витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що вимоги позивача задоволені судом частково, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1 377,96 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 7; ідентифікаційний код 22599262) на користь концерну «Міські теплові мережі» (69091, Запорізька обл., м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, будинок 137; ідентифікаційний код 32121458) заборгованість з орендної плати в розмірі 70 794,06 грн (сімдесят тисяч сімсот дев'яносто чотири грн 06 коп.); заборгованість з відшкодування земельного податку в сумі 162,04 грн (сто шістдесят дві грн 04 коп.); 6 049,32 грн (шість тисяч сорок дев'ять грн 32 коп.) пені; три проценти річних у розмірі 1 388,46 грн (одна тисяча триста вісімдесят вісім грн 46 коп.); інфляційну складову боргу в сумі 2 589,92 грн (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять грн 92 коп.); 1 377,96 грн (одну тисячу триста сімдесят сім грн 96 коп.) витрат на сплату судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 грудня 2016 року.

Cуддя Я.А. Карабань