РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016Справа №910/20714/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/20714/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БІОМАСТЕР"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЮПІТЕР"

про стягнення заборгованості 592 478,14 грн.

Представники сторін:

від позивача: Сидорук К.Г., довіреність № 11/16 від 14.11.2016р.;

від відповідача: Моісеєнко Д.В., директор, протокол № 7 від 09.02.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОМАСТЕР" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЮПІТЕР" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості 592 478,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 0111016 від 01.10.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016р. порушено провадження у справі № 910/20714/16 та розгляд справи призначений на 01.12.2016р.

28.11.2016р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

28.11.2016р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано заяву про визнання позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні 01.12.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "БІОМАСТЕР" (далі - постачальник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЮПІТЕР" (далі - покупець, відповідач) було укладено Договір поставки № 011016 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного Договору.

Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 Договору, під товаром, що є предметом поставки за цим Договором, сторони розуміють товари в асортименті, що узгоджуються сторонами в специфікації, яка є невід'ємною частиною даного Договору.

Специфікація складається у письмовій формі, підписується сторонами, скріплюється печатками та визначає асортимент та встановлює ціну за одиницю товару, що поставляється. В випадку необхідності зміни асортименту чи ціни, сторони вносять відповідні зміни до специфікації, шляхом підписання нової специфікації. Специфікація діє з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Договору, загальна сума даного Договору складається з вартості партій товарів, поставлених постачальником та прийнятих покупцем на протязі дії даного Договору.

Постачальник здійснює поставку товару за цінами, узгодженими в специфікації, що діє на дату поставки товару.

Пунктами 2.3 та 2.4 Договору сторони визначили, що розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України у безготівковій формі, шляхом перерахуванням коштів на поточний рахунок постачальника, чи іншим, узгодженим сторонами та не забороненим законодавством України, способом.

Оплата партії товару проводиться за цінами, вказаними у видаткових накладних.

У відповідності до п. 2.5 Договору, покупець перераховує продавцеві грошові кошти за отриману партію товару в строк 7 (семи) календарних днів з моменту прийняття товару.

Даний Договір укладено терміном до 31.12.2017 (п. 8.2 Договору).

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України, договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Сторонами, на виконання умов Договору було складено та підписано Специфікації № 1 від 20.10.2016 на суму 284 256,04 грн. та № 2 від 24.10.2016 на суму 308 222,08 грн.

Надалі, як встановлено судом, на виконання умов даного договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 592 478,14грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних № 81 від 20.10.2016 та № 82 від 24.10.2016.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначеного товару.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 592 478,14 грн.

Крім того, 28.11.2016 представником відповідача було подано до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій відповідач визнав заборгованість у повному обсязі.

Згідно з ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У абз. 9 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» N 18 від 26 грудня 2011 року зазначено, що згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини п'ятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте, суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 22 ГПК України, господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Оскільки заява позивача про визнання позову не суперечить обставинам справи та дії відповідача не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, тому дана заява приймається судом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЮПІТЕР" (02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 29; ідентифікаційний код: 35550583) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІОМАСТЕР" (03164, м. Київ, вул. Клавдієвська, 23/15, квартира 124; ідентифікаційний код: 33887994) заборгованість в розмірі 592 478 грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 887 грн. 17 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.12.2016р.

Суддя А.І. Привалов