ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" грудня 2016 р. Справа № 916/1993/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

до відповідача 1: Дочірнього підприємства "Санаторій "Красні Зорі" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

до відповідача 2: Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту

Суддя Ю.М. Щавинська

СУТЬ СПОРУ: Господарським судом Одеської області (суддя Никифорчук М.І.) розглядалася справа №916/1993/16 за позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" до Дочірнього підприємства "Санаторій "Красні Зорі" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за заявами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ „Охоронно-юридична фірма „Карабинер", фірми „Swift", ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал", ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було відкрито виконавчі провадження про стягнення з ДП "Санаторій "Красні Зорі" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

Як зазначає позивач, в подальшому зазначені виконавчі провадження були об'єднані в єдине зведене виконавче провадження № ЄДРВП 49572238.

Згодом, 15.07.2015р. державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Водночас, позивач зазначає, що 25.05.2016р. старшим державним виконавцем Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Волкунович В.Ю. при примусовому виконанні вищевказаного зведеного виконавчого провадження було складено акт опису й арешту майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається за наступних приміщень: нежилі приміщення літери А1, Б1, Б2, О, П,Р, С, У, Ф, Х, Ц, Ц1, Ч, Ш,Щ, Є, Ю, Ь, Ы,Я, Я1, Я2 загальною площею 14 905,00 кв.м.

ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" стверджує, що накладення арешту на вищевказане майно є незаконним, оскільки воно належить йому на праві приватної власності, зокрема, на підставі рішення Одеської міської ради №806 від 24.09.1956р., рішення Одеської міської ради № 418 від 16.05.1955р. та виданого на їх підставі реєстраційного посвідчення від 18.06.1998р.

Вказане і призвело до звернення ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" до суду з відповідним позовом.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.12.2016р., приймаючи до уваги перебування судді Никифорчука М.І. з 09.11.2016р. на тривалому лікарняному, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1993/16, за результатами якого дану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 07.12.2016р. справу № 916/1993/16 суддею Щавинською Ю.М. прийнято до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду.

05.12.2016р. до канцелярії суду від позивача за вх. № 2-6425/16 надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд заборонити Приморському відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області продаж арештованого майна, а саме: нежилих приміщень літери А1, Б1, Б2, О, П,Р, С, У, Ф, Х, Ц, Ц1, Ч, Ш,Щ, Є, Ю, Ь, Ы,Я, Я1, Я2, загальною площею 14 905,00 кв.м.

В обґрунтування подання вказаної заяви позивач зазначає, що йому стало відомо, що вищевказаний орган ДВС намагається здійснити відчуження вищевказаного майна всупереч того, що його власником є саме ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

06.12.2016р. до суду від позивача надійшла уточнена заява про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд заборонити Приморському відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та будь-яким іншим особам продаж арештованого майна, а саме вищевказаних нежилих приміщень, загальною площею 14 905,00 кв.м., а також зупинити продаж арештованого майна до набрання законної сили рішення у справі № 916/1993/16 ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту.

В якості додаткових обґрунтувань до вказаної заяви позивач зазначає про проведення оцінки ліквідаційної вартості об'єкту, що є предметом даного спору з метою подальшого відчуження майна на відкритих торгах.Відтак, позивач вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а він в свою чергу зазнати збитків в результаті незаконного відчуження майна.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку про необхідність її часткового задоволення, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до ст.67 ГПК України, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи - інформаційної довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.152-153), спірне майно - нежилі приміщення літери А1, Б1, Б2, О, П,Р, С, У, Ф, Х, Ц, Ц1, Ч, Ш,Щ, Є, Ю, Ь, Ы,Я, Я1, Я2 загальною площею 14 905,00 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 01, належить на праві власності Приватному акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

Натомість, як встановлено судом з матеріалів справи (а.с.29-33), 25.05.2016р. старшим державним виконавцем Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Волкунович В.Ю. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №ЄДРВП 49572238, боржником за яким є ДП „Санаторій „Красні Зорі", було складено акт опису й арешту майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається за наступних приміщень: нежилі приміщення літери А1, Б1, Б2, О, П,Р, С, У, Ф, Х, Ц, Ц1, Ч, Ш,Щ, Є, Ю, Ь, Ы,Я, Я1, Я2 загальною площею 14 905,00 кв.м.

У вказаному акті зазначено, що вартість не житлових приміщень потребує експертної оцінки, на описане майно накладено арешт та його відчуження заборонено. Зазначено також, що описане майно буде передано для реалізації не раніше 4.06.2016р.

Крім того, як встановлено судом з матеріалів справи (а.с.37), сторонам виконавчого провадження було надіслано повідомлення про визначення вартості майна з доданням висновку про експертну оцінку.

З огляду на вищенаведене, приймаючи, що саме майно, щодо якого позивач просить вжити заходи до забезпечення позову, є предметом позову про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту, суд доходить висновку про існування достатньо обґрунтованих припущень про те, що невжиття заходів щодо забезпечення позову відносно спірного майна може, з урахуванням положень ч.2 ст.388 ЦК України, суттєво ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позову або навіть зробити його виконання неможливим внаслідок продажу майна.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд, з метою забезпечення прав та законних інтересів позивача, доходить висновку про наявність підстав для вжиття відповідних заходів до забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо способу забезпечення позову, суд виходить з наступного.

За змістом п.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", виносячи відповідну, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити, зокрема відчуження майна у будь-який спосіб.

Згідно до ст. 61 Закону „Про виконавче провадження" у чинній редакції реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Такий порядок реалізації арештованого майна затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2831/5.

Згідно з цим порядком організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи реалізації арештованого майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів та торгів за фіксованою ціною, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Згідно п 2 Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2831/5 на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом, уповноважено державне підприємство "СЕТАМ".

Як було вище встановлено судом, виконавцем здійснюються підготовчі дії з реалізації, зокрема, було проведено оцінку майна.

При цьому, порядок передачі майна на реалізацію встановлено розділом ІІ порядку.

Так, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

При цьому, виходячи зі змісту ст.34, ст.57 Закону України „Про виконавче провадження" у чинній редакції, а також п.2 розділу ХІ вказаного Порядку, суд вважає, що правомірним, доцільним та достатнім є вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна, оскільки за змістом вищезазначеного законодавства саме відповідне рішення має наслідком як зупинення виконавчих дій з приводу його реалізації, та і зупинення проведення електронних торгів.

Разом з тим, враховуючи, що вказаний захід до забезпечення позову застосовується виключно до закінчення розгляду справи, його вжиття, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів інших сторін.

Керуючись ст. 66, п.3 ч.1 ст. 67, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково.

2. Зупинити реалізацію арештованого майна - нежилих приміщень літери А1, Б1, Б2, О, П,Р, С, У, Ф, Х, Ц, Ц1, Ч, Ш,Щ, Є, Ю, Ь, Ы,Я, Я1, Я2 загальною площею 14 905 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 01 в рамках зведеного виконавчого провадження ЄДРВП №49572238 до набрання законної сили рішенням у справі №916/1993/16.

3. В задоволенні решти клопотання відмовити.

Стягувачем за ухвалою є Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (01019, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39/41, ).

Ухвала набирає законної сили 07.12.2016 року.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Ю.М. Щавинська