ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про відкладення розгляду справи

"05" грудня 2016 р. Справа № 911/3310/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Росава», м. Біла Церква

2. Приватного акціонерного товариства «Росава», м. Біла Церква

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 825 413 683,89 грн.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 10.10.2016 № 3-243500/11044;

відповідач 1 не зявився;

відповідач 2 1) ОСОБА_2, предст. за дов. № 05-65 від 01.11.2016;

2) ОСОБА_3, предст. за дов. від 30.12.2015 № 05-2;

третя особа ОСОБА_4, предст. за дов. від 22.06.2016 № 27-27952/16;

встановив:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Росава» та Приватного акціонерного товариства «Росава», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення 825 413 683,89 грн. за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.11.2016 розгляд справи відкладено на 05.12.2016.

24.11.2016 через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, які судом залучено до матеріалів справи.

01.12.2016 через канцелярію суду позивачем подано заперечення на заяву відповідача 2 про застосування строків позовної давності, які були озвучені представником позивача в судовому засіданні.

05.12.2016 через канцелярію суду відповідачем 1 подано клопотання про призначення судової економічної експертизи, яке суд залучив до матеріалів справи.

05.12.2016 через канцелярію суду відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні, а також клопотання про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи для надання додаткових заперечень по справі.

Подані відповідачем 2 зазначені документи, суд долучив до справи.

Представник відповідача 2 просив суд задовольнити клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні, обґрунтовуючи його тим, що в ході розгляду справи є необхідність дослідження положень кредитного договору, постанови правління Національного Банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» та постанови правління Національного Банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», які містять відомості, що відносяться до банківської таємниці.

Представники позивача та третьої особи заперечили проти вказаного клопотання, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, що містять відомості, які є банківською таємницею.

Розглянувши клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні та врахувавши позицію представників позивача і третьої особи, суд відхилив клопотання з наступних підстав.

Відповідно до статті 4-4 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків, коли це суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської таємниці, або коли сторони чи одна з сторін обґрунтовано вимагають конфіденційного розгляду справи і подають відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті.

Про розгляд справи у закритому засіданні або про відхилення клопотання з цього приводу виноситься ухвала.

Судовий процес фіксується технічними засобами та відображається у протоколі судового засідання у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю.

Інформація про банки чи клієнтів, отримана Національним банком України відповідно до міжнародного договору або за принципом взаємності від органу банківського нагляду іншої держави для використання з метою банківського нагляду або запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, чи фінансуванню тероризму, становить банківську таємницю.

Положення цієї статті не поширюються на інформацію, яка підлягає опублікуванню. Перелік інформації, що підлягає обов'язковому опублікуванню, встановлюється Національним банком України та додатково самим банком на його розсуд.

Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань зберігання, захисту, використання та розкриття інформації, що становить банківську таємницю, та надає роз'яснення щодо застосування таких актів.

За приписами статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Статтею 61 вказаного закону визначено, що банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом. Органи державної влади, юридичні та фізичні особи, які при виконанні своїх функцій, визначених законом, або наданні послуг банку безпосередньо чи опосередковано отримали в установленому законом порядку інформацію, що містить банківську таємницю, зобов'язані забезпечити збереження такої інформації, не розголошувати цю інформацію і не використовувати її на свою користь чи на користь третіх осіб.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, за рішенням суду, тощо.

Банківська таємниця за своїм правовим режимом відноситься до таємної інформації з обмеженим доступом, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству й державі. У зв'язку із цим вона суворо оберігається законодавством України. Проте, встановлений законом режим банківської таємниці не має абсолютного характеру, оскільки передбачено правомірні правові дії щодо розкриття такого виду інформації.

Саме на суд як орган державної влади покладено обов'язок у кожному конкретному випадку оцінити нагальну потребу в розкритті такої інформації.

Вказана правова позиція викладена в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.09.2011 № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб».

В разі необхідності судом буде оцінена необхідність в дослідженні таких документів, як постанова правління Національного Банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» та постанова правління Національного Банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», для повного та об'єктивного розгляду справи по суті, а також потенційна можливість завдання шкоди (особі, суспільству, державі) розкриттям такої інформації, і у відповідності до висновків яких дійде суд буде вирішено питання щодо розкриття такої інформації.

Якщо під час судового розгляду будуть виявлені обставини, що свідчитимуть про наявність підстав для розгляду справи у закритому засіданні, таке клопотання може бути подане в подальшому при розгляді справи по суті.

Представник відповідача 2 усно заявив клопотання про надання йому часу ознайомитись з поданими позивачем запереченнями на заяву про застосування строків позовної давності та просив суд задовольнити подане клопотання про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи.

Представник позивача не заперечив проти заявлених відповідачем 2 клопотань, у звязку з необхідністю часу ознайомитись з відзивом на позов.

Враховуючи незявлення в судове засідання представника відповідача 1 і подане відповідачем 2 клопотання про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи, а також з метою забезпечення законних прав та інтересів учасників судового провадження, суд вирішив задовольнити клопотання про продовження строку вирішення спору та відкласти розгляд справи.

Крім того, суд відклав розгляд клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі на наступне судове засідання та надав час присутнім представникам позивача, відповідача 2 і третьої особи ознайомитись з ним та підготувати свою позицію.

Відповідно до частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 4-4, 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відхилити клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

2. Продовжити строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, перебіг якого починається з наступного дня після спливу строку вирішення спору, передбаченого частиною 1 статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

3. Відкласти розгляд справи на "13" грудня 2016 р. о 12:30. Судове засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 16.

4. Викликати в судове засідання повноважних представників учасників провадження.

Суддя О.В. Щоткін