РІШЕННЯ

06 грудня 2016 року Справа № 913/1180/16

Провадження №34/913/1180/16

Господарський суд Луганської області у складі:

Головуючого-судді - Іванова А.В.

При секретарі судового засідання - помічник судді Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро до

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 73890 грн. 00 коп.

У засіданні брали участь:

Від позивача - Барчунінов К.О., довіреність № 697 від 27.04.2016;

Від відповідача - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (далі ПАТ «Краснодонвугілля», відповідача у справі) про стягнення з останнього штрафу в сумі 73890 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовані ст.ст.3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст.307 Господарського кодексу України та ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статут залізниць України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву від 21.10.2016 № 12/10, зареєстрований через канцелярію суду 14.11.2016 за № 8341/16, в якому він не заперечує факт невідповідності маси вантажу зазначеної в накладній масі, встановленої при переважуванні, проте просить врахувати той факт, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі та, що останній знаходиться на території зони проведення антитерористичної операції, у зв'язку з чим просить зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій у п'ять разів, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, суд встановив наступне.

При наданні позивачем послуг з перевезення вантажів Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» у березні 2016 року відповідно до накладних № 52488673, № 5248857 зі станції Краснодон Донецької залізниці на станцію призначення - Сартана Донецької залізниці, було відправлено вагони № 56969314 та № 55025514 з вантажем концентрат вугільний. Відповідно до накладної маркування вантажу призведено катком; погрузка «шапкою», маса вантажу визначалась на станції відправлення вантажовідправником на електронних вагах.

При проходженні вагону № 56969314 та № 55025514 через станцію Запоріжжя -Ліве Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

В накладній № 52488673 зазначено, що у вагоні № 56969314 нетто вантажу становить 69000 кг. В накладній № 52488574 зазначено, що у вагоні № 55025514 нетто вантажу становить70000 кг.

За результатами перевірки маса вантажу у вагоні № 56969314 становила 62750 кг, що на 6250 кг менше, ніж вказано у накладній.

За результатами перевірки маса вантажу у вагоні № 55025514 становила 64600 кг, що на 5400 кг менше, ніж вказано у накладній.

На дані порушення станцією Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці були складені комерційні акти АА № 044509 від 12.05.2016 (а.с.15) та АА № 044508 від 12.05.2016 (а.с.16).

Викладене також підтверджується випискою із книги контрольних зважувань (а.с. 44-46).

В комерційних актах містяться відомості про те, що завантаження у вагонах на рівні бортів, шапкоподібне зі звичайними скосами до торцевих та бокових стінок вагонів, маркування не порушено. Виїмок та поглиблень немає. В технічному відношенні вагони справні, бездвірні, люки зачинені, витікання вантажу немає.

У розділі «Є» в комерційному акті АА № 044508 від 12.05.2016 станцією призначення зазначено, що 18.05.16 при переважуванні спірного вантажу різниці проти комерційного акту не виявлено (а.с.42-43).

Так, існує факт, що при внесенні інформації до відповідних граф вищезазначених накладних вантажовідправником - ПАТ «Краснодонвугілля», неправильно зазначена маса вантажу.

Таким чином, встановлено факт, що при внесенні інформації до відповідних граф вищезазначених накладних вантажовідправником Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» була неправильно зазначена маса вантажу.

Провізна плата вантажу визначена на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317.

Так, за залізничними накладними № 52488673 та № 52488574 розмір провізної плати становить 7389 грн. 00 коп. за один вагон.

У звязку з наведеним порушенням позивач нарахував штрафну санкцію, встановлену чинним законодавством (7389х5=39645 грн., разом 73890 грн.), та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України (далі за текстом Статут) накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (далі за текстом - Правила № 765/19503), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з Правилами № 765/19503 може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503 відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644 (далі за текстом Правила № 861/5082), визначається відправником.

У накладних № 52488673 вагон № 56969314 та № 5248857 вагон № 55025514 вказано спосіб визначення маси на вагонних вагах заводський № 386; у графі Відправник вказано найменування відправника Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля», тобто відповідача у справі.

Представник відправника своїм підписом підтвердив правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п 2.3 Правил № 765/19503.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи, контрольне переваження маси вантажу проводилось на справних вагонних вагах (а.с.15,16), тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Згідно технічного паспорту № 87 вагонні ваги придатні для зважування.

Державна повірка електронних ваг згідно технічного паспорту № 87 була проведена 01.02.2016.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено невідповідність маси вантажу у вагонах № 56969314 та № 55025514, що була зазначена відповідачем у перевізних документах фактичній масі вантажу.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничних накладних №52488673 та № 52488574 за вагони № 56969314 та № 55025514 становить 14778 грн. (розмір провізної плати за вагон - 7389 грн.) З цього розміру позивачем у справі визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, що складає 73890 грн.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та неспростовними відповідачем.

Разом з тим, відповідач у відзиві заявив клопотання, за яким просить зменшити розмір штрафу у п'ять разів, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та, обґрунтовуючи звітом про фінансовий стан за 2015 рік, звітом про фінансові результати за 1 півріччя 2016 року, податковою декларацією за 1 півріччя 2016 року, висновком про настання обставин непереробної сили від 01.09.2014 за № 2758/05-4 та витягом з ухвали про затвердження реєстру вимог кредиторів від 24.02.2016 по справі № 21/52 б.

Відповідно до ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання; у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майно-вий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач не зазнав збитків від неправильного зазначення маси вантажу (яка є фактично меншою, ніж вказано в накладній).

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Викладене щодо можливості зменшення судом на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України, відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, наведеній у постановах від 06.03.2008 по справі №13/544, від 31.07.2008 по справі № 17/23, від 13.03.2008 по справі № 1/594, тощо.

За таких обставин, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов'язання відповідачем, його майновий стан, відсутність завдання зазначеним правопорушенням позивачу будь-яких збитків або настання негативних наслідків, суд реалізує своє право на зменшення розміру штрафних санкцій, застосованих позивачем відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, до суми 64512 грн.

На підставі викладеного, господарський суд визнає позов обґрунтованим повністю, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу, у зв'язку з чим позов слід задовольнити частково у розмірі 64512 грн., у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Така ж правова позиція про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення решти штрафних санкцій у звязку зі зменшенням розміру заявлених до стягнення санкцій наведена у п. 9.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 «Про судове рішення».

Судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп. покладаються на відповідача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у звязку з обґрунтованістю вимоги позивача про стягнення суми штрафу.

Керуючись ст.ст. 49, 82, п. 3 ч. 1 ст. 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро до відповідача Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 73890 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», 93404, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Енергетиків, буд. 54, код 32363486 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, код 40075815, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», 49602, м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, б. 108, код 40081237, штраф у сумі 64512 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп., наказ видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.12.2016 .

Суддя А.В. Іванов

Надр. 3 прим.

1-до справи

2- позивачу за адресою: 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108.

3- відповідачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 93404, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Енергетиків, 54