КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. Справа№ 910/8276/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача не з'явився.

від відповідача Бойков О.С., Глюзицький М.В.

розглянувши

апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7"

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 17.11.2016 року

за заявою Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7"

про розстрочку виконання рішення Господарського суду

міста Києва від 26.07.2016 р.

у справі № 910/8276/16 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7"

про стягнення 280 093,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2016 року у справі №910/8276/16 відмовлено Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7" в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 року у справі № 910/8276/16 на 12 місяців.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Житлово-будівельний кооператив "Індикатор -7" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати та розстрочити виконання рішення суду першої інстанції, визначивши порядок виконання рішення у вигляді сплати стягнутої суми щомісячними платежами у розмірі 22000,00 грн. до 20 числа кожного місяця.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 р. порушено апеляційне провадження, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.12.2016 р.

08.12.2016 р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

В судове засідання 12.12.2016 року представник позивача не з'явився про причини неявки суд не повідомив.

Беручи до уваги, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а також враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, передбачені ст. 102 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 року у справі № 910/8276/16 (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року) стягнуто з відповідача на користь позивача 145573,80 грн. - основного боргу, 13112,34 грн. - 3% річних, 120929,92 грн. - інфляційні втрати, 4194,24 грн. судового збору.

09.11.2016 року на виконання вищевказаного рішення було видано відповідний наказ.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 року у справі № 910/8276/16 на 12 місяців.

Заява відповідача обґрунтована тяжким фінансовим станом заявника, відсутністю у нього на рахунках достатньої кількості грошових коштів.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9 (далі - постанова) відстрочка - це це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9 (далі - постанова) розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2. постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування поданої заяви, Житлово-будівельний кооператив "Індикатор -7" зазначив, про відсутність у нього на рахунках достатньої кількості грошових коштів, що свідчить про перебування відповідача у тяжкому фінансовому стані, відповідно немає можливості погасити борг без розстрочення його сплати.

Можливість розстрочення або відстрочення виконання рішення суду залежить виключно від винятковості обставин, які виникли у процесі виконання рішення суду.

Прийнявши до уваги фінансовий стан відповідача, враховуючи його специфіку діяльності неприбуткового підприємства та настання зимового опалювального сезону, які свідчать про те, що негайне виконання рішення та одночасне вилучення суми заборгованості може призвести відповідача до стану, який унеможливить здійснення експлуатаційної діяльності для мешканців будинку, колегія суддів вважає, що відповідач належним чином обґрунтував наявність виняткових обставин для відстрочення рішення суду на 1 рік.

Суд першої інстанції вказаним обставинам оцінки не надав.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником доведено неможливість виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 року у справі № 910/8276/16 у строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», враховуючи те, що відповідач почав сплачувати заборгованість та провів першу проплату в жовтні 19810,30 грн. та в листопаді 20000,00 грн., тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 року у справі № 910/8276/16.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Таким чином, відповідач надав докази, в розумінні ст. 34 ГПК України про наявність у нього скрутного фінансового становища та навів і підтвердив наявність виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Виходячи з викладеного, колегія суддів на підставі вищенаведених встановлених та досліджених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в розумінні статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 17.11.2016 року у справі № 910/8276/16 скасувати.

Задовольнити заяву Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор -7" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 року у справі № 910/8276/16, визначивши порядок виконання рішення у вигляді сплати стягуваної суми на протязі 12 місяців, щомісячними платежами у розмірі 22000,00 грн. до 20 числа кожного місяця.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, місто Київ, Площа Івана Франка, буд.5, ) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-7" (03148, м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 23, ) 1378,00 грн. судового збіру за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду м. Києва.

5. Матеріали справи повернути до Господарського м. Києва.

6. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна