КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" грудня 2016 р. Справа №910/1587/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

дослідивши матеріали

апеляційної скарги позовом Департаменту державної виконавчої служби

Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 15.11.2016 (головуючий суддя Демидов В.О.,

судді Плотницька Н.Б., Босий В.П.)

за скаргою Комунального підприємства «Центр обслуговування

споживачів Шевченківського району»

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту

державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/1587/13

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства «Центр обслуговування

споживачів Шевченківського району»

про стягнення 13 317 917, 88 грн.

за зустрічним позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування

споживачів Шевченківського району»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/1587/13 скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено. Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення постанови про арешт коштів боржника від 03.08.2016 неправомірними. Визнано недійсною постанову про арешт коштів сервісного бюро Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» від 03.08.2016 винесену в межах виконавчого провадження № 48838866.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати та в задоволенні скарги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів шевченківського району» відмовити в повному обсязі. Одночасно апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та про відстрочку сплати судового збору.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 910/1587/13 за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаргу не може бути прийнято до розгляду й вона підлягає поверненню апелянту.

Так, за приписами пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу сплачується судовий збір в розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати. До скарги на підставі ч. 3 ст. 94 ГПК України додаються докази сплати судового збору.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2016 рік затверджено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», який з 01.01.2016 становить 1 378, 00 грн., а тому, оскаржуючи ухвалу місцевого господарського суду, за звернення з апеляційною скаргою Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повинен сплатити судовий збір в розмірі 1 378, 00 грн.

Всупереч наведеному, апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження сплати судового збору, натомість в апеляційній скарзі заявлено клопотання про його відстрочення мотивоване стислими строками для оскарження ухвали суду та тим, що апелянт є державною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі частини першої цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Проте апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого майнового стану та неплатоспроможності, які б мали виключний характер та свідчили про наявність поважних підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Такі обставини як стислі строки для оскарження ухвали суду та фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, не підтверджують скрутного фінансового становища апелянта та неможливість сплати ним судового збору при поданні апеляційної скарги в повному обсязі, тому апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апелянтом не обґрунтовано та не підтверджено заявленого клопотання.

Крім цього, оскільки ст.129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини недостатності, відсутності коштів тощо, не можуть вважатися підставою для звільнення (відстрочення) від такої сплати.

Таким чином, обґрунтування причин відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги є недостатніми та непереконливими, відтак в його задоволенні слід відмовити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин, апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/1587/13 не може бути прийнято до розгляду, вона підлягає поверненню.

Після усунення обставин, встановлених п.п. 1, 2 і 3 ч. 1 цієї статті, апеляційну скаргу на підставі ч. 4 ст. 97 ГПК України може бути подано повторно.

Оскільки апеляційна скарга повертається скаржнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на даний час не розглядається.

Керуючись ст.ст. 86, 94, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/1587/13 повернути Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без розгляду по суті.

Матеріали оскарження по справі № 910/1587/13 повернути за належністю до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук