КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. Справа№ 910/13852/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників сторін:

позивача Грош М.П.

відповідача 1 Костюк О.М.

відповідача 2 Цимбаліст В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Національного медичного університету імені О.О.Богомольця на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 (суддя Ващенко Т.М.) по справі №910/13852/16

за позовом Національного медичного університету імені О.О.Богомольця

до 1.Департамента комунальної власності міста Києва виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2. Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

про внесення змін до умов договору та стягнення 395 875,66 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 по справі №910/13852/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 12.12.2016.

01 грудня 2016 року представником відповідача 2, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, подано відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 12.12.2016 з'явились представники позивача, відповідачів 1 та 2.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016.

Представники відповідачів 1 та 2 в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів 1 та 2, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

22 березня 2011 року між відповідачем-2 та позивачем укладено договір №10/3717 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва.

На виконання умов зазначеного Договору відповідач-2 передав, а позивач прийняв в оренду нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, б. 4 літера Г загальною площею 4 752,80 грн.

Договором № 1567 від 15.05.2014 про внесення змін до договору № 10/3717 відповідачем-2 передано права та обов'язки орендаря відповідачу-1.

З метою приведення вищезазначеного договору у відповідність до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір №10/3717 від 22.03.2011 15 травня 2014 року викладено в новій редакції та присвоєно номер 1567.

Відповідно до умов Договору № 1567 Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Трьохсвятительська, б. 4 літера Г загальною площею 4 752,80 кв.м.

Згідно з п. 3.3 Договору крім орендної плати Орендар сплачує: компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою та компенсацію втрат підприємства.

Розмір орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою може бути змінено на вимогу однієї зі сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України (п. 3.4 Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору амортизаційні нарахування на об'єкт оренди нараховує та залишає у своєму розпорядженні Підприємство.

Додатковою угодою від 23.02.2015 до Договору сторони погодили, що очікувана сума компенсації витрат підприємства за період з 01.01.15 по 31.12.15 складає 189 379,56 грн. з ПДВ. Зазначена сума підлягає коригуванню на різницю між очікуваним та фактичним індексом інфляції, коефіцієнтам податку на землю та нарахування амортизації по закінченню грудня 2015 року.

23 грудня 2015 року підприємство та позивач погодили, що очікувана сума компенсації витрат підприємства за період з 01.01.15 по 31.12.15 складає 189 379,56 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою від 02.03.16. до Договору сторони погодили, що очікувана сума компенсації витрат підприємства а період з 01.01.16. по 31.12.16. складає 189 379,56 грн. з ПДВ. Вказана сума підлягає коригуванню на різницю між очікуваним та фактичним індексом інфляції, коефіцієнтам податку на землю а нарахування амортизації по закінченню грудня 2016 року.

Згідно з актом приймання-передачі від 15.05.2014 об'єкт оренди передано в оренду позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, в частині зміни умов договору від 15.05.14. № 1567 про внесення змін до договору від 22.03.11. № 10/3717 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, позивач зазначає що ні Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, ні Типовим договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду не передбачено сплату орендарем орендодавцю накладних витрат та амортизаційних нарахувань, а договори на відшкодування експлуатаційних витрат між позивачем та відповідачем-2 не укладались.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

- вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

- примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

- типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

- договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч.3 ст.184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 Господарського кодексу України, шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст.181 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992, № 2269-XII.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" укладений сторонами договір оренди, в частині істотних умов, повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Пунктами 6.4, 6.5 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.15 № 415/1280, встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди сплачує орендну плату, витрати підприємства-балансоутримувача на утримання орендованого майна та інші платежі, зазначені у підпункті 6.5 цього Положення, незалежно від результатів господарської діяльності. Крім орендної плати орендар сплачує: податки та збори у розмірах та порядку, визначених законодавством України; компенсацію витрат підприємств-балансоутримувачів за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, та плату за комунальні послуги відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством-балансоутримувачем або відповідними особами, що надають такі послуги, а у разі встановлення орендної плати у розмірі 1 гривня на рік, експлуатаційні витрати підприємства-балансоутримувача відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством-балансоутримувачем.

До плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються компенсація витрат комунальних підприємств, установ, організацій територіальної громади міста Києва, за якими закріплено майно територіальної громади міста Києва на праві господарського відання або оперативного управління (далі - підприємство-балансоутримувач), за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, та плата за комунальні послуги відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством-балансоутримувачем або відповідними особами, що надають такі послуги, а у разі встановлення орендної плати у розмірі 1 гривня на рік, експлуатаційні витрати підприємства-балансоутримувача відповідно до договору, який укладається між орендарем та підприємством-балансоутримувачем Витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду кільком орендарям, і прибудинкової території розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємствами, установами, організаціями загальної площі (п. 4 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.15. № 415/1280).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, в частині зміни договору, оскільки останній відповідає нормам чинного Законодавства. Отже безпідставними є твердження позивача про необхідність внесення змін до Договору.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача сплачені за період з 01.10.12. по 01.12.15 накладні видатки в розмірі 363 488,49 грн. з ПДВ та амортизаційні відрахування в розмірі 32387,17 грн. з ПДВ, на підставі ст. 1212 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В той же час, як зазначалось вище, правовідносини, що виникли між сторонами мають договірний характер, що виключає застосування до них положень ст. 1212 ЦК України.

Крім того, пунктом 7.1 Договору передбачено право Підприємства нараховувати та залишати у своєму розпорядженні амортизаційні нарахування.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо безпідставності посилань позивача на акт ревізії фінансово-господарської діяльності, оскільки зазначений акт не є первинним документом, а лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась, та не може змінювати, припиняти повністю або частково визначені договором зобов'язання.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Національного медичного університету імені О.О.Богомольця та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 по справі №910/13852/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Національного медичного університету імені О.О.Богомольця залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 по справі №910/13852/16 без змін.

2.Матеріали справи №910/13852/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай