ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.2016 Справа № 905/3085/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ", м.Донецьк

до Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів", м.Донецьк

про стягнення заборгованості 91800грн.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 040716/1 від 04.07.2016;

від відповідача не зявився.

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 91800грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 19.04.2007 був укладений кредитний договір на відкриття кредитної лінії №008/549-Кл. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, але відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем, яку позивач просить стягнути частково.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому справу, на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

19.04.2007 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №008/549-Кл (далі кредитний договір).

Відповідачем були надані кредити (транши) в гривні та доларах США, які в подальшому були конвертовані в гривні (заміна валюти заборгованості). Строк повернення кредиту 13.01.2015.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується виписками по особовим рахункам позивача, меморіальними ордерами (а.с. 8-16, 50-120, 48-49).

Умови укладеного між сторонами кредитного договору містяться у системі автоматизації банку позивача (а.с.43-44).

Постановою правління Національного банку України "Про затвердження положення про організацію операційної діяльності в банках України" від 18.06.2033 №254 (далі-Положення) встановлені основні вимоги до організації операційної діяльності банків та визначення операційних ризиків і вжиття заходів щодо управління ними.

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів, всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку, а також докладний опис кожної банківської операції є вимогами Положення, зокрема п.п. 3.4, 3.8.

Пунктом 9.5 зазначеного Положення встановлено, що інформаційне забезпечення операційної діяльності повинно відповідати зокрема таким вимогам: реалізація правила двох рук (операція не може бути ініційована та виконана одним користувачем системи); неможливість ігнорування інформації, що надійшла з будь-якого джерела; надійність та здатність до швидкого відновлення робочого процесу в разі виникнення технічних або програмних збоїв; наявність резервного накопичення та зберігання всієї інформації для забезпечення відновлення роботи банку внаслідок виникнення форс-мажорних обставин або в разі ліквідації банку; автоматизація роботи з архівами системи; можливість ознайомлення з будь-якою потрібною архівною інформацією протягом терміну її зберігання, у тому числі в розрізі структурних підрозділів банку (філій, відділень тощо).

Згідно з актом про проведення перевірки організації захисту електронних банківських документів з використанням засобів захисту інформації Національного банку України у ПАТ Комерційний банк Український фінансовий світ від 10.09.2014, під час перевірки будь-яких недоліків в діяльності банку щодо організації захисту електронних банківських документів не виявлено, вимоги нормативно-правових актів Національного банку України виконуються (а.с.45-47).

Відповідач не довів відсутність кредитних правовідносин з позивачем або наявність кредитних правовідносин з позивачем на інших умовах ніж зазначає позивач.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений між сторонами саме на тих умовах, які зазначені позивачем та відображені у системі автоматизації банку позивача.

Згідно з заявою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ УФС від 15.08.2014 адресованої Міністру внутрішніх справ України, уповноважена особа просила вжити заходів стосовно розшуку голови правління та головного бухгалтера ПАТ КБ УФС, оскільки зазначені особи не передали уповноваженій особі справ банку, в т.ч. основної печатки банку, його статутних та реєстраційних документів (а.с.19-20).

Також, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ УФС повідомила, шляхом розміщення оголошення в газеті Голос України №199 (5949) від 16.10.2014, про втрату установчих та бухгалтерських документів, свідоцтв, сертифікатів, посвідчень, правовстановлюючих документів на право власності та будь-яких інших юридичних документів (а.с.23).

Згідно з довідкою від 21.09.2016 №1043, заборгованість за кредитним договором, станом на 19.09.2016, складає 46086026грн39коп., з яких: по простроченим траншам 36040918грн01коп., по простроченим процентам за користування траншами -10045108грн38коп. (а.с.7).

Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що у банку скрутне фінансове становище, а тому, з урахуванням ставок судового збору, просить суд стягнути з відповідача частину простроченого кредиту у розмірі 91800грн.

На час прийняття рішення у справі доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитом в розмірі 91800грн не надано.

Частиною 1статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зазначених вимог закону та договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, отримані кошти не повернув, плату за користування кредитними коштами в повному обсязі не сплатив.

Враховуючи вищезазначене та той факт, що відповідач не надав суду, до прийняття рішення у справі, доказів погашення суми заборгованості, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 91800грн доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доказами, що містяться у справі, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів" (83057, м.Донецьк, вул.Хіміків, буд.42 "Б", ідентифікаційний код юридичної особи - 24656840) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (83050, м. Донецьк, пр. Миру, буд. 5-Б, ідентифікаційний код юридичної особи - 26444836) частину простроченого кредиту у розмірі 91800грн та 1378грн витрат з оплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повний текст рішення складений 12 грудня 2016 року.

Суддя О.В. Говорун