ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р.Справа № 922/3362/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш", м.Харків,
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків,
про стягнення 391285,99 грн.
за участю представників:

позивача - Костіної Л.П. (довіреність № 122 від 31.10.2016р.);

відповідача - ОСОБА_1.( довіреність № 8216 від 02.11.2016р.);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Томаш" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 основного боргу за Договором поставки № 193 від 12.03.2015р. в розмірі 316545,79 грн.; пені в розмірі 15837,56 грн. та штрафу в розмірі 58902,64 грн., що разом становить 391285,99 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 5869,29 грн.

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 01.11.2016р., відповідач позовні вимоги не визнав без наведення будь-яких підстав в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

08.11.2016р. відповідачем було надано новий відзив на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги на суму 391285,99 грн., у зв'язку з тим, що за доданими до позовної заяви накладними товар в аптеку не надходив та не приймався. В цих накладних стоять невідомі підписи невідомих осіб та невідомі штампи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.11.2016р. було частково задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача видаткових накладних за період з 01.01.2016р. по 25.08.2016р. для їх порівняння з накладними за оскаржуваний період; та відповідача зобов'язано надати оригінали видаткових накладних, що підтверджують поставку товару позивачем у період з 01.05.2016р. по 08.06.2016р.

30.11.2016р. відповідач надав письмові уточнення до відзиву на позовну заяву, в яких, у зв'язку з нововиявленими обставинами, позовні вимоги визнав частково - на суму 41347,99 грн. без наведення у відзиві будь-яких доводів в обґрунтування своєї позиції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2016р. за клопотанням представника відповідача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів - по 20.12.2016р. та вдруге зобов'язано відповідача надати оригінали видаткових накладних, що підтверджують поставку товару позивачем у період з 01.05.2016р. по 08.06.2016р.

У судовому засіданні, яке відбулося 06.12.2016р., представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та повідомила, що штампи на спірних видаткових накладних є ідентичними зразкам штампів, указаним в повідомленні (довіреності), наданому відповідачем позивачу та проставленим відповідачем, про що представник позивача зазначила у поданій до суду письмовій заяві.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково на суму 41347,99 грн., згідно переліку накладних, доданому до уточнень до відзиву, проти іншої частини позовних вимог представник відповідача заперечував, посилаючись на недійсність підписів та відтисків печаток на частині накладних, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог.

На вимогу суду представник відповідача надав копії накладних за період з 01.05.2016р. по 08.06.2016р. та звернувся до суду з усним клопотанням про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Дослідивши спірні видаткові накладні та надавши їм оцінку у порівнянні зі зразками підписів матеріально-відповідальних осіб та відтисків печаток, штампів, наданих ФОП ОСОБА_2 позивачу у повідомленні від 21.12.2015р. за вих. № 29, суд дійшов висновку про їх візуальну ідентичність.

Враховуючи, що клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи було заявлено відповідачем в усній формі, без визначення кола питань, які потребують роз'яснення судовим експертом, у задоволенні даного клопотання відповідача судом було відмовлено.

З метою підготування та оформлення клопотання про призначення судової експертизи у відповідності до вимог законодавства, представником відповідача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.

З приводу вищевказаного клопотання представника відповідача суд зазначає, що розгляд даної справи триває понад двох місяців. При цьому, сторонам були створені належні умови для надання всіх необхідних доказів та подання відповідних клопотань, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи спрямована на штучне затягування судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, зокрема, в частині, що стосується права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

12.03.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Томаш" (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем) було укладено Договір поставки № 193, згідно п. 1.1. якого позивач, як постачальник, зобов'язався систематично поставляти і передавати у власність відповідача, як покупця, лікарські засоби, вироби медичного призначення та інші товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи (згідно переліку, затвердженого Наказом МОЗ України), а відповідач зобов'язався приймати товар і вчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору, ціна товару, сума кожної поставки, відстрочка оплати поставленого товару і розмір націнки вказуються в накладних, які є невід'ємною частиною даного Договору. Розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковому порядку у формі платіжного доручення або в іншій формі, передбаченій чинним законодавством (п. 3.3. Договору).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору № 193 від 12.03.2015р. позивачем у період з 09.06.2016р. по 25.08.2016р. був поставлений відповідачеві товар (медикаменти, лікарські засоби, вироби медичного призначення) на загальну суму 316545,79 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких додано позивачем до позовної заяви.

Достовірність частини вищевказаних накладних відповідачем заперечується з посиланням на фальсифікацію підписів та відтисків штампу на цих накладних.

Надаючи правову оцінку оспорюваним відповідачем видатковим накладним, суд приймає до уваги надані позивачем документи бухгалтерського обліку, які відображають операції по поставці товару відповідачеві та підтверджують факт часткової оплати відповідачем, засвідчені підписом головного бухгалтера ТОВ "Томаш" ОСОБА_4

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський та фінансову звітність", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, якими, зокрема, є видаткові накладні та відповідні товарно-транспортні накладні, надані позивачем.

Відповідно до п. 5 "Порядку заповнення податкової накладної", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.12.2015р. № 1307, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця).

У статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається ... дата відвантаження товарів.

Згідно ст. 201.1. ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних...

У податковій накладній зазначається в окремих рядках, зокрема, такий обов'язковий реквізит як дата виписування податкової накладної. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Як встановлено судом, позивачем, у відповідності до вимог діючого законодавства України, всі операції по поставці товару відповідачу, у тому числі за спірними накладними, були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується витягом з реєстру податкових накладних за період з 04.01.2016р. по 25.08.2016р.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Оскільки регістри бухгалтерського обліку складаються та зберігаються позивачем на машинних носіях, до суду ним було надано копії на паперових носіях витягів з регістрів синтетичного (журнал ордер) та аналітичного обліку стосовно взаємовідносин з відповідачем за період з 01.01.2016р. по 17.11.2016р., а також копію оборотно-сальдової відомості по покупцю ФОП ОСОБА_2, тобто всі обороти по всім рахункам по покупцю - ФОП ОСОБА_2 за той же період.

З наданої позивачем копії повідомлення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 вих. № 29 від 21.12.2015р., що містить зразки підписів матеріально-відповідальних осіб ФОП ОСОБА_2, уповноважених на здійснення прийому матеріальних цінностей, а також зразки відтиску штампів, печаток, якими засвідчується підпис матеріально-відповідальної особи відповідача, вбачається, що штампи на спірних видаткових накладних є ідентичними зразкам штампів, указаним в даному повідомленні.

Крім того, на підтвердження достовірності підписів та відтисків штампу у спірних видаткових накладних представником позивача було надано суду для огляду оплачену відповідачем видаткову накладну щодо поставки, що не є предметом даного спору, проте яка містить такий саме підпис та відтиск штампу, як і накладні, що оскаржуються відповідачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вищевказані докази в їх сукупності підтверджують факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 316545,79 грн., у тому числі за спірними видатковими накладними.

Відповідно до п. 4.2. Договору поставки № 193 від 12.03.2015р., покупець зобов'язаний прийняти й оплатити товар на умовах даного Договору.

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов Договору, оплату за отриманий товар у визначений у видаткових накладних строк не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 316545,79 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У п. 6.2. Договору поставки № 193 від 12.03.2015р. (у редакції згідно протоколу узгодження розбіжностей № 1/193 від 28.12.2015р.) сторони визначили, що покупець за даним Договором, крім відшкодування збитків, несе таку відповідальність:

- за несплату вартості товару у встановлений термін нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення;

- за прострочення виконання грошового зобов'язання понад 30 днів від дати узгодженого терміну оплати, сплачує постачальнику 20% від загальної вартості несплаченого товару.

На підставі вищевказаного пункту Договору, позивачем, у зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання, було здійснено нарахування пені та штрафу.

При цьому, позивачем розраховано суму штрафу у розмірі 20% від вартості неоплаченого у строк понад 30 днів товару - 294513,10 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 15837,56 грн. пені та 58902,64 грн. штрафу законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 391285,99 грн., у тому числі: 316545,79 грн. основного боргу, 15837,56 грн. пені та 58902,64 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (юридична адреса: АДРЕСА_2; фактична адреса: АДРЕСА_3; р/р НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" (юридична адреса: 61204, м.Харків, пр. Л.Свободи, буд. 46-в, кв. 79; фактична адреса: 61105, м.Харків, вул.Фонвізіна, буд. 18; р/р 7548 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023; ) - заборгованість у розмірі 391285,99 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 5869,29 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.12.2016 р.

Суддя Н.М. Кухар