Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

28.11.2016 Справа № 927/918/16

За позовом Відкритого акціонерного товариства Чернігівське головне підприємство "Облагротехсервіс, вул. Жабинського, 13, м. Чернігів, 14017

до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОПІЛЕТСЕРВІС,

вул. Лермонтова, 32Б, смт. Ріпки, Чернігівська область, 15000

вул. Лермонтова, 32, смт. Ріпки, Чернігівська область, 15000

поштова адреса: АДРЕСА_1, 14033

про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна

Суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № довіреність №1 від 20.08.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1 від 08.08.2016.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Чернігівське Головне підприємство «Облагротехсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропілетсервіс», про продаж обєкта нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» загальною площею 2974,0 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Лермонтова, буд. 32б, смт. Ріпки, Чернігівський район, Чернігівська область.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань з оплати обєкта нерухомості, придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.10.2016 розгляд справи відкладено.

22.11.2016 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для можливості врегулювання спору.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечив, стверджуючи, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010 набув у власність обєкт нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» площею 2974,0 м кв., що знаходиться за адресою: смт. Ріпки, вул. Лермонтова, 32б, та складається з: станції технічного обслуговування автомобілів літ. А-2, А-1, площею 2608,4; мийки з підвалом літ. Б-1, б-1, площею 365,6 м кв.; очисних споруд літ.1. У відповідності до умов п.3.3 договору ТОВ «Агропілетсервіс» набуло у власність майно з моменту його державної реєстрації. Крім того, позивач у грудні 2011 року вже звертався до Господарського суду Чернігівської області з аналогічним позовом, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2012 у справі 10/133 залишено без розгляду позовні вимоги ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» до ТОВ «Агропілетсервіс» про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.10.

Крім того, відповідач письмовою заявою від 22.11.2016 (з урахуванням заяви від 28.11.2016 про виправлення описки в заяві про застосування позовної давності) просить застосувати позовну давність до вимог ВАТ «Облагротехсервіс» до ТОВ «Агропілетсервіс» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010.

Від позивача в судовому засіданні 28.11.2016 надійшли додаткові пояснення, в яких ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» заперечує проти застосування строків позовної давності, вважає спірний договір безстроковим. Крім того, позивач стверджує, що придбані відповідачем обєкти нерухомості за договором купівлі-продажу від 29.04.2010 розташовані на земельній ділянці, якою користується позивач на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного з Ріпкинською райдержадміністрацією 29.12.2010, і сплачує орендну плату протягом 2011-2016 років.

В судовому засіданні 28.11.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13.12.2016 з урахуванням тимчасової непрацездатності судді Демидової М.О. з 30.11.2016 до 12.12.2016.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд становив такі фактичні обставини справи.

29.04.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» (далі за текстом - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропілетсервіс» (далі за текстом відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі за текстом - договір), посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.04.2010, зареєстрований у реєстрі за № 965.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти обєкти нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» загальною площею 2974,0 кв. м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, смт. Ріпки, вул. Лермонтова, буд.32б, що складається з: станції технічного обслуговування автомобілів, позначеної літ. А-2, А-1, загальною площею 2608,4 кв. м.; мийки з підвалом, позначеної літерою Б-1, б-1 загальною площею 365,6 кв. м.; очисних споруд, позначених літ.1.

Обєкт нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» продано через Товарну біржу «Поліська» згідно протоколу №2 проведення аукціону, затвердженого 26.04.2010, за ціною 524722 грн. 66 коп.

Відповідно до п. 2.2 договору вказану в п. 2.1 договору суму 524722 грн. 66 коп., в т.ч. ПДВ, покупець зобовязується перерахувати на поточний рахунок продавця протягом 10 календарних днів з моменту зазначеного протоколу проведення аукціону.

Згідно п. 3.1 договору передача обєкта нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» здійснюється представником продавця представнику покупця протягом трьох банківських днів після повного розрахунку за обєкт. Передача обєкта нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» продавцем і прийняття його покупцем посвідчується актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Право власності на предмет договору виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору (п.3.2-3.3 договору).

За умовами до п. 8.3 договору у разі невиконання однією з сторін умов договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони на підставі рішення суду.

На виконання умов договору ТОВ «Агропілетсервіс» перерахувало за придбаний обєкт нерухомості 30.04.2010 - 124000 грн. та 06.05.2010 - 50000 грн., що підтверджується копіями банківських виписок, наявних в матеріалах справи.

Решту вартості придбаного обєкта нерухомості відповідачем сплачено не було, що останнім не спростовано.

В грудні 2011 року ВАТ „Чернігівське головне підприємство „Облагротехсервіс звернулося з позовом до ТОВ „Агропілетсервіс до суду про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на відмову відповідача оплатити придбане майно.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2011 у справі № 10/133 позов ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» до ТОВ «Агропілетсервіс» про розірвання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.10 залишено без розгляду.

17.05.2016 ТОВ «Агропілетсервіс» звернулося з претензією № 3 до ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» з вимогою сплатити 1354252 грн. 41 коп. за неправомірне користування обєктом нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» за період 2013-2016 роки.

Відповіддю на претензію № 7 від 25.05.2016 ВАТ «Чернігівське головне підприємство «Облагротехсервіс» запропонувало ТОВ «Агропілетсервіс» сплатити 350722 грн. вартості за придбаний обєкт нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» або розірвати договір.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що всупереч п. 2.2 договору відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати вартості придбаного обєкту нерухомості «станція технічного обслуговування автомобілів» не виконав, у зв'язку із чим позивач просить розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено укладення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010 та факт виконання позивачем у справі обовязку щодо передачі предмету договору.

Відповідачем не надано доказів повної оплати придбаного обєкту «станція технічного обслуговування автомобілів».

Судом встановлено, що відповідно до п. 3.3 договору право власності на предмет договору виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору.

З матеріалів справи вбачається, що укладений сторонами у справі договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.04.2010, зареєстрований у реєстрі за № 965, тому право власності у ТОВ «Агропілетсервіс» на обєкт нерухомого майна «станція технічного обслуговування автомобілів» виникло з 29.04.2010.

При цьому відповідачем у справі не доведено факту зустрічного виконання передбачених договором купівлі-продажу зобовязань з повної оплати придбаного нерухомого майна. Сума заборгованості відповідача за укладеним сторонами договором складає 350772 грн. 00 коп. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до положень ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи факт невиконання відповідачем зобовязання з повної оплати придбаного нерухомого майна - станції технічного обслуговування автомобілів, суд доходить висновку про наявність передбачених ст.. 651 Цивільного кодексу України підстав для розірвання укладеного сторонами у справі договору від 29.04.2010, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.04.2010, зареєстрованого у реєстрі за № 965.

Таким чином, позовна вимога про розірвання спірного правочину заявлена позивачем у справі обґрунтовано.

Разом з цим судом враховано факт подання відповідачем у справі письмової заяви від 22.11.2016 (з урахуванням заяви від 28.11.2016 про виправлення описки) просить застосувати позовну давність до вимог ВАТ «Облагротехсервіс» до ТОВ «Агропілетсервіс» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2010.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за правилами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Зміна порядку обчислення позовної давності в силу вимог частини другої статті 260 Цивільного кодексу України не допускається (наприклад, обчислення позовної давності не з моменту прострочення виконання зобов'язання, а з дати, визначеної шляхом зворотного підрахунку певного строку від дати звернення з позовом до господарського суду).

Умова укладеного сторонами договору про те, що останній діє до повного виконання зобов'язань, не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (частина перша статті 251, стаття 256 Цивільного кодексу України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір купівлі-продажу укладений 29.04.2010, а позивач звернувся в суд з указаним позовом 28.09.2016, тобто з пропуском встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності. Доказів поважності причин пропуску зазначеного строку суду не надано.

За таких обставин враховуючи, що відповідач заявив про застосування до позовних вимог позовної давності, у задоволенні позову відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України слід відмовити з цих підстав.

Оскільки у позові відмовлено, понесені у справі витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складене та підписане 13.12.2016.

Суддя М.О. Демидова