ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2016 року Справа № 904/7427/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів Джихур О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі Крицькій Я.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 22.06.2016 р., представник;

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.09.2016 р., представник;

від відповідача-2: ОСОБА_3, довіреність №7/10-1002 від 26.07.2016 р., представник;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-інвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 року у справі № 904/7427/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-інвест", смт. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-інвест", смт. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області

відповідача-2: Дніпропетровська міська рада, м. Дніпро

про розірвання договору оренди земельної ділянки

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 року (суддя Суховаров А.В.) відмовлено у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "НЗ-інвест" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 29.12.2003 року № 9790, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-інвест" та Дніпропетровською міською радою.

Не погоджуючись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-інвест" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-інвест" та Дніпропетровська міська рада у відзивах на апеляційну скаргу просять в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстровий № 8096), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8В продали кожен свою частку нерухомого майна: навіси літ. Г, г', Д, д', Є, І, К, Л, Я, кіоски літ. X, Ц, Ч, огорожа №1-5 в будівлях та спорудах по вул. Косіора буд. №1а в м. Дніпропетровську, а позивач купив нерухоме майно і сплатив за нього обговорену грошову суму (п.1.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.08.2007 року) ) (т.1, а.с. 22-23).

Право власності позивача на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано комунальним підприємством Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації 08.10.2007 року (т.1, а.с. 24).

Вищезазначене нерухоме майно було придбано фізичними особами ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 12.01.2005 року (т.1, а.с. 49-50).

Згідно інформації Держземагенства у державному реєстрі земель станом на 01.01.2013 року земельна ділянка за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1а (кадастровий номер :04:021:0028) знаходиться в оренді товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 9790 (зареєстрований в ДП Дніпропетровський міський центр ДЗК від 09.01.2004 року за № 4652); термін дії вказаного договору до 19.11.2018 року (т.1, а.с. 37, 13-21).

Листами від 21.02.2013 року № 79, від 16.09.2013 року №№ 295, 296, від 16.10.2013 року №№ 330, 331 позивач звертався до голови Дніпропетровської міської ради стосовно розірвання договору оренди, укладеного міською радою з товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест 29.12.2003 року, та надання товариству з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення придбаних позивачем споруд за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1-а.

Дніпропетровська міська рада листом від 14.11.2013 року № 7/22-2114 повідомила, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною вище адресою не може бути наданий через наявність чинного договору оренди зазначеної земельної ділянки, який був укладений між міською радою і товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест та має термін дії до 19.11.2018 року (т.1, а.с. 30).

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-інвест" посилається на те, що:

- відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна від 17.08.2007 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 8096, позивач придбав у власність нерухоме майно (споруди) за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1-а; право власності позивача на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.10.2007 pоку № 16205087). Вищезазначене нерухоме майно було придбано позивачем у фізичних осіб ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які, у свою чергу, придбали вищезгадані споруди у товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест за договором купівлі - продажу нерухомого майна від 12.01.2005 pоку;

- позивач звернувся до Дніпропетровської міської ради і товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест із заявою про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки та надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення придбаних позивачем споруд у м. Дніпропетровськ по вул. Косіора, 1-а. Однак товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест не надало відповіді на цю заяву, а Дніпропетровська міська рада у своїй відповіді повідомила, що дозвіл на розробку вищезазначеного проекту землеустрою не може бути наданий через наявність спірного договору оренди земельної ділянки;

- відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції, яка діяла на день укладення позивачем договору купівлі - продажу нерухомого майна - 17.08.2007 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування; якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Отже, відповідно до вищезазначених правових норм правочини про перехід права власності на приміщення одночасно є підставою для переходу відповідного права на землю (що підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 11.02.2015 року у справі № 6 - 2цс15 та від 13.04.2016 року у справі № 6 - 253цс 16), при цьому вищезазначеними правовими нормами не передбачені будь - які умови для такого переходу права користування земельною ділянкою (у тому числі наявність у продавця нерухомості договору оренди земельної ділянки, оформлення набувачем права користування земельною ділянкою та ін.).

Виходячи з цього позивач вважає, що товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест з моменту продажу споруд фізичним особам ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 1. В. за договором купівлі - продажу нерухомого майна від 12.01.2005 року перестало бути користувачем відповідної частини земельної ділянки, на якій розміщені ці споруди, оскільки це право користування землею перейшло до вищезазначених фізичних осіб, а згодом (за договором купівлі - продажу нерухомого майна від 17.08.2007 року) - від перелічених вище фізичних осіб до позивача, який на сьогоднішній день фактично користується вищезазначеною земельною ділянкою, але не може оформити це право користування через відмову Дніпропетровської міської ради і товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест розірвати спірний договір оренди земельної ділянки. Тобто, як вважає позивач, товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест, здійснивши продаж споруд фізичним особам, добровільно відмовилось від свого права користування відповідною частиною земельної ділянки, на якій розміщені ці споруди, що згідно п. «а» ст. 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою і, відповідно, підставою для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.08.2013 року у справі № 18/5005/12936/2011);

- наявність спірного договору оренди земельної ділянки позбавляє позивача можливості оформити своє право користування земельною ділянкою під спорудами, належними позивачу, внаслідок чого останній не може вільно здійснювати свої права власника (право володіння, користування та розпорядження) щодо цих споруд (зокрема, позивач не може продати споруди, а також не може виконувати будівельні роботи, наприклад, реконструкцію, щодо споруд, оскільки для цього необхідно мати право на земельну ділянку);

- таким чином, на думку позивача, договір оренди земельної ділянки, укладений між Дніпропетровською міською радою і товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест, підлягає розірванню.

Наведені вище доводи позивача судом апеляційної інстанції відхиляються враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

В силу ч. 3 ст. 31 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду.

В абз. 1 підпункту 2.12 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» розяснено, що відповідно до частини другої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок (будівлю, споруду), що знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє імя в установленому законом порядку, в тому числі з додержанням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» і статті 125 Земельного кодексу України, яка повязує виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права.

Відповідно матеріалів справи позивач придбав у власність споруди у м. Дніпропетровську по вул. Косіора, 1-а за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 17.08.2007 року, продавцями за яким виступали громадяни ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 В, які, в свою чергу, придбали у власність вищезазначені споруди у товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест за договором купівлі - продажу нерухомого майна від 12.01.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 (реєстровий № 7).

Згідно абзацу 2 підпункту 2.11 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин до відносин, пов'язаних з переходом права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда, до особи, що набула права власності на відповідне нерухоме майно, в тому числі стосовно розміру такої земельної ділянки, застосовується законодавство, що діяло на час переходу права власності на житловий будинок, будівлю, споруду.

У відповідності з ч.1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції, яка діяла станом на 12.01.2005 року, тобто на момент придбання нерухомого майна громадянами ОСОБА_9 М, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 В.) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Докази укладення вищезгаданими фізичними особами договорів оренди земельної ділянки під придбаними ними спорудами у м. Дніпропетровську по вул. Косіора, 1а сторонами не надано та у матеріалах справи відсутні, а відтак ці громадяни не набули право користування відповідною земельною ділянкою.

Таким чином, оскільки у громадян ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не виникло право користування земельною ділянкою під придбаними ними у 2005 році спорудами у м. Дніпропетровську по вулиці Косіора, 1-а, це право користування не перейшло (і не могло перейти) до позивача у 2007 році, незважаючи на перехід до позивача права власності на вищезазначені споруди.

Неповідомлення товариством з обмеженою відповідальністю АТБ - інвест міську раду згідно п.5.4.7 договору оренди земельної ділянки від 29.12.2003 року про відчуження частини споруд, розташованих на орендованій земельній ділянці, не тягне за собою будь-яких правових наслідків.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки:

- у вищезазначеній постанові Верховного Суду України аналізувалось застосування зовсім іншої правової норми, ніж у даній справі, а саме: норми ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, яка регулювала і регулює на теперішній час визначення часток у праві на земельну ділянку при набутті права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами;

- як зазначив Верховний Суд України у вказаній постанові, особа, яка набула право власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Таким чином, згідно правової позиції Верховного Суду України при переході права власності на будинок, будівлю, споруду, розташовану на земельній ділянці, до нового власника нерухомого майна переходить право власності або право користування на земельну ділянку лише у тому випадку, коли таке право на земельну ділянку було у попереднього власника нерухомого майна, тобто коли таке право на земельну ділянку було належним чином оформлено за попереднім власником нерухомого майна.

Посилання товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-інвест" на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6 - 253цс16, не можуть бути взяті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України при переході права власності на будинок, будівлю, споруду, розташовану на земельній ділянці, до нового власника нерухомого майна переходить право власності або право користування на земельну ділянку лише у тому випадку, коли таке право на земельну ділянку було у попереднього власника нерухомого майна, тобто коли таке право на земельну ділянку було належним чином оформлено за попереднім власником нерухомого майна.

Як вказувалось вище, право користування земельною ділянкою під придбаними у 2005 році будівлями та спорудами у м. Дніпропетровську по вул. Косіора, 1-а громадянами ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не було оформлено, а отже це право користування не перейшло (і не могло перейти) до позивача у 2007 році, що не суперечить вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду України.

З наведених вище підстав колегією суддів не приймається до уваги посилання позивача на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 20.08.2013 року у справі №18/5005/12936/2011.

Твердження позивача про те, що товариство з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест, здійснивши продаж споруд фізичним особам, добровільно відмовилось від свого права користування відповідною частиною земельної ділянки, на якій розміщені ці споруди, є безпідставним, оскільки в силу ч. 3 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Між тим матеріалами справи не підтверджено подання товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест Дніпропетровській міській раді заяви про відмову від права користування земельною ділянкою у м. Дніпропетровську по вул. Косіора, 1-а або будь - якою частиною цієї земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Докази надання такої згоди товариством з обмеженою відповідальністю АТБ-інвест у справі відсутні.

З урахуванням викладеного рішення господарського суду прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права та відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 року у справі № 904/7427/16 залишити без змін, а скаргу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "НЗ-інвест" без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя О.В. Джихур

Суддя С.Г. Антонік

повний текст постанови виготовлений 19.12.16р.