КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. Справа№ 910/22169/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Цибізова О. О. - дов. № 159 від 25.12.2015р.

відповідач: не з'явився

від відповідача : не з'явились

від третьої особи: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р.

у справі № 910/22169/15 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва

про виселення з орендованого майна та зобов'язання вчинити дії

В судовому засіданні 30.11.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом, з урахуванням прийнятої судом заяви від 30.09.2015р. про уточнення формулювання (фактично - про зміну) предмету позову, про виселення Відповідача з нерухомого майна (частини переходу), визначеної тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Відповідача згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Позняки" (вестибюль НОМЕР_1), Б/Н, загальною площею 10,40 кв.м., та про зобов'язання Відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Відповідачу та знаходяться за адресою: станція метро "Позняки" (вестибюль НОМЕР_1), Б/Н, загальною площею 10,40 кв.м., у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди щодо повернення майна з оренди після закінчення строку дії договору, та за відсутності волевиявлення на продовження строку дії договору через бажання використовувати майно для власних потреб, а у даному випадку - для потреб у забезпеченні пожежної безпеки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. по справі №910/22169/15 позов задоволено повністю.

Виселено Фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 з нерухомого майна (частини переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 згідно з викопіюванням зі Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Позняки" (вестибюль НОМЕР_1), Б/Н, загальною площею 10,40 кв. м.

Зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать останньому та знаходяться за адресою: станція метро "Позняки" (вестибюль НОМЕР_1), Б/Н, загальною площею 10,40 кв. м.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" 2 436, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

На думку апелянта, позивач не уповноважений приймати рішення про передачу або відмову у передачі в оренду комунального майна, продовження або відмову у продовженні строку дії договору оренди цього майна, у зв'язку з чим КП «Київський метрополітен» не є належним позивачем у справі.

Апелянт зазначає, що листи позивача № 244-НДД від 07.04.2015р. та №395-НДД від 05.05.2015р. не є доказами волевиявлення уповноваженої особи з розпорядження об'єктом оренди за вказаним договором щодо заперечення проти продовження користування відповідачем орендованим майном, а від Департаменту комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) жодних листів про небажання продовжувати на наступний термін строк дії договору оренди не надходило.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 13.11.2015р. передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Самсін Р.І.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р., у зв'язку із припиненням повноважень судді Самсіна Р.І., сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. зупинено провадження у справі №910/22169/15 до набрання законної сили рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/30332/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про визнання продовженим (пролонгованим) договору №486 про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва в оренду від 07.07.2012р.

Зобов'язано сторони повідомити Київський апеляційний господарський суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

02.11.2016р. від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/22169/15 у зв'язку з набранням рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2016р. у справі №910/30332/15 законної сили.

На підтвердження викладеного представником позивача надано копії рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2016р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. у справі №910/30332/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2016р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б. поновлено апеляційне провадження у справі № 910/22169/15, розгляд справи призначено на 30.11.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.11.2016р. заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач, представники відповідача та третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 30.11.2016р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, причини неявки відповідача та представника третьої особи суду не відомі.

29.11.2016р. від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з його раптовим захворюванням 15.08.2016р., яка залишена судом без задоволення з огляду на відсутність належних доказів неможливості явки в судове засідання відповідача особисто або заміни представника ОСОБА_5 на іншого уповноваженого представника.

Оскільки явка в судове засідання відповідача, представників відповідача та третьої особи обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 липня 2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - Орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі -Орендар) та Комунальним підприємством "Київський метрополітен" укладено договір оренди № 486.

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.06.2012 №121 передав, а Орендар прийняв в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Орендаря за адресою: станція метро "Позняки" (вестибюль НОМЕР_1), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1. договору визначено, що об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Орендаря, загальною площею 10,40 кв. м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Згідно п. 2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Згідно п. 9.1. Договору цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.05.2012р. до 29.04.2015р.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У п. 9.7 Договору зазначено, у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього Договору або про зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною Договору.

Листами від 07.04.2015 №244-НДД, від 05.05.2015 №395-НДД КП "Київський метрополітен", на виконання вимог ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", повідомило ФОП ОСОБА_6 про закінчення терміну дії договору та відмову від продовження Договору оренди, а також вимагало протягом 30 календарних днів звільнити об'єкт оренди та повернути його за актом приймання-передачі майна КП "Київський метрополітен", що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №331 та № 274 (а.с.23-26).

Також, з листами № 062/07/11-4824 від 29.04.2015р. та № 062/07/11-6687 від 16.06.2015р. про закінчення Договору оренди та відсутність наміру у майбутньому продовжувати Договір оренди до Відповідача звертався Орендодавець за Договором (Третя особа у справі) (а.с.50-51).

Однак, у листах-відповідях, копії яких також залучені до справи, Відповідач відхиляв припинення дії Договору та небажання його продовжувати, оскільки вважав необґрунтованою причину такого небажання продовжувати дію Договору - заявлене у листах порушення правил пожежної безпеки (а.с.52), що спростовує доводи апелянта про неотримання ним повідомлення від 3-ї особи про небажання продовжувати термін дії договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач був своєчасно повідомлений про припинення терміну дії договору та відмову у його продовженні.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 29.01.2016р. у справі №910/30332/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р., відмовлено ФОП ОСОБА_3 у визнанні продовженим спірного договору оренди.

Згідно ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своє правовою природою спірний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно - правовими актами (ст.ст. 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з вищевказаних листів-заяв про припинення строку дії Договору та небажання його продовжувати (поновлювати на наступний строк) орендодавець бажає використовувати спірне майно для власних потреб, а саме з метою забезпечення правил пожежної безпеки у метрополітені у інтересах громадян, та зокрема, у інтересах територіальної громади міста Києва, як власника спірного майна.

Відтак, заперечення Відповідача щодо його незгоди з висновками Орендодавця та Підприємства по пожежній безпеці вірно відхилені місцевим господарським судом, оскільки ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" надає право відмовити у продовженні строку дії Договору у випадку наміру власника використовувати орендоване майно, як необхідне для власних потреб, та не залежить від того, з якою метою на власний розсуд має намір використовувати це майно власник - для забезпечення пожежної безпеки чи для інших потреб.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Порядок та підстави для розірвання договору оренди об'єкту, що є комунальною власністю, визначені в Законі України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно ч.3 статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 188 ГК України визначено порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема в ч. 2 зазначено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 4 ст. 188 ГК України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002р. № 15-пр/2002 недотримання позивачем вимог даної норми закону щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору (Відповідна позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 19.09.2011р. № 3-74гс11).

Виходячи з положень частини другої ст. 124 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002р. №15-пр/2002 приписи ст. 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору (п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до п. 9.4. Договору останній припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 7.6 Договору у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні Орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди Підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених Орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

Згідно п. 8.5.6 Договору у разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Позняки» в термін, визначений п.4.15 цього договору від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених у цьому пункті Договору умов, підприємство самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

В порушення умов договору, орендарем не було повернуто орендоване майно по акту прийому-передачі, як це передбачено п. п. 7.6., 8.5.6. Договору.

З огляду на наведене, судом встановлено, що Відповідача, як орендаря, було повідомлено у встановлений Договором та Законом строк про припинення дії Договору та відсутність наміру його продовжувати у зв'язку з наміром власника забезпечити пожежну безпеку та використання майна для цих цілей як для власних потреб, тому Договір вважається припиненим після закінчення строку, на який його було укладено, тобто після 29.04.2015р.

У зв'язку з закінченням дії Договору, у відповідності до ст. 785 ЦК України, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та умов п. 7.6 Договору Відповідач був зобов'язаний повернути орендоване майно Позивачу, чого ним зроблено не було, і обґрунтованих підстав не вчинення таких дій суду не доведено, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що позовні вимоги про виселення Відповідача з майна та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (по суті - приведення майна у первісний стан) правомірно задоволені місцевим господарським судом.

Згідно ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про належне виконання ним умов договору оренди.

Доводи відповідача про відсутність у КП "Київський метрополітен" права на розпорядження комунальним майном територіальної громади міста, зокрема, повноваження на прийняття рішення про передачу або відмову у передачі в оренду комунального майна, продовження або відмову у продовженні строку дії договору оренди цього майна, укладення договорів оренди такого майна, не грунтуються на матеріалах справи з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальними громадами сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Згідно п. 2.4. Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

Пунктом 5.2 Статуту КП "Київський метрополітен" передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Оскільки предметом діяльності КП "Київський метрополітен" у відповідності до п. 3.2 Статуту є, зокрема, надання в оренду приміщень, обладнання іншим підприємствам та установам, КП "Київський метрополітен" є належним позивачем у даній справі.

Таким чином, доводи апелянта про те, що КП "Київський метрополітен" не є належним позивачем, визнаються судом необґрунтованими.

Решта доводів апеляційної скарги щодо порушення судом принципів господарського процесу, ст. 4-2 ГПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. у справі № 910/22169/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. у справі №910/22169/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/22169/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська