номер провадження справи 28/19/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 справа № 908/2974/16

за позовом державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

до відповідача комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1, а/с 376)

про стягнення 41013,19 грн.

Суддя Федорова О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 08.12.2016р.;

від відповідача: не зявився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 09.11.2016 року звернувся позивач державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» з позовною заявою до відповідача комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради про стягнення за договором №1ВС-12 про надання послуг з водозабезпечення та водовідведення від 06.02.2012р. заборгованості у розмірі 41013,19грн., з яких: 36044,60 грн. основний борг, 4132,22 грн. пеня, 444,83 грн. інфляційні, 391,54 грн. 3% річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/2974/16 призначено до розгляду судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 10.11.2016 року порушено провадження у справі №908/2974/16, присвоєно справі номер провадження 28/19/16, судове засідання призначено на 29.11.2016 року. В порядку ст. 65 ГПК України, суд зобовязав сторін надати документи для всебічного та повного зясування фактичних обставин справи. Ухвалою суду від 29.11.2016 р. розгляд справи, в порядку ст. 77 ГПК України, за клопотанням представника відповідача відкладався на 14.12.2016 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами та закінчений 14.12.2016 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (виробник, позивач у справі) та комунальне підприємство Підприємство комунальної власності (споживач, відповідач у справі) 06.02.2012р. уклали договір № 1ВС-12 на водопостачання (питна вода з насосної станції 3-го підйому) та водовідведення (транспортування та очищення господарського-побутових стоків на обєднаних очисних спорудах КП «ПКВ» ЕМР (надалі договір).

Відповідно до п. 2.1 та 2.2 договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 08.07.2013р.), виробник зобовязаний надавати по споживачу послуги на відпуск питної води від насосної станції 3-го підйому відповідно до розрахунку річного водоспоживання (Додаток № 1). Щомісячна розбивка споживання питної води обєктами ООС, ОС, ХБС, база РЕП КП «ПКС» ЕГС». Виробник зобовязаний забезпечити споживачу водовідведення (транспортування та очищення господарсько-побутових стоків на обєднаних очищувальних спорудах КП «ПК Тепло-водоканал») у розмірі 100% від спожитої питної води за приладами в місяць.

Пунктом 3.8 договору узгоджено, що по закінченню звітного місяця споживач зобовязаний підписати надані нарочно зі сторони виробника акти про надання послуг з водопостачання та водовідведення в 3-х екземплярах протягом 2-х робочих днів з моменту отримання з обовязковим зазначенням дати підписання акта та 2 екземпляри актів повернути представнику виробника, який передає споживачу податкову накладну.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки за надані послуги з водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем по факту наданих послуг на підставі оформлених двосторонніх актів про надання послуг з водопостачання та водовідведення, відповідно до діючих тарифів на послуги з водопостачання (питна вода з насосної станції 3-го підйому) у розмірі 3,35 грн. за куб.м. (без урахування ПДВ) та водовідведення (транспортування та очистка господарсько-побутових стоків на обєднаних очисних спорудах КП «ПКС» ЕГС) в розмірі 8,71 грн. за 1 куб.м., які затверджуються, переглядаються та набувають чинність в установленому діючому законодавством порядку.

Розрахунки за надані послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється споживачем щомісяця до останнього числа місяця, що слідує за звітним. Шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виробника (п. 4.4 договору).

Про факт надання послуг передбачених договором № 1ВС-12 на загальну суму 36044,60 грн. свідчать акти надання послуг, які підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств:

- №31/12 від 31.12.2015р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 3335,04грн.;

- №32/12 від 31.12.2015р. про надання послуг з водовідведення на суму 1875,76 грн.;

- №31/01 від 31.01.2016р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 2779,58грн.;

- №32/01 від 31.01.2016р. про надання послуг з водовідведення на суму 1522,08 грн.;

- №31/02 від 29.02.2016р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 1798,88грн.;

- №32/02 від 29.02.2016р. про надання послуг з водовідведення на суму 1043,71 грн.;

- №31/03 від 31.03.2016р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 2802,00грн.;

- №32/03 від 31.03.2016р. про надання послуг з водовідведення на суму 1875,42 грн.;

- №31/04 від 30.04.2016р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 2140,73грн.;

- №32/04 від 30.04.2016р. про надання послуг з водовідведення на суму 1462,28 грн.;

- №31/05 від 31.05.2016р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 2633,88грн.;

- №32/05 від 31.05.2016р. про надання послуг з водовідведення на суму 1826,50 грн.;

- №31/06 від 30.06.2016р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 3160,66грн.;

- №32/06 від 30.06.2016р. про надання послуг з водовідведення на суму 2087,42 грн.;

- №31/07 від 31.07.2016р. про надання послуг з питного водопостачання на суму 3569,75грн.;

- №32/07 від 31.07.2016р. про надання послуг з водовідведення на суму 2130,91 грн.

Вказані акти містять посилання споживача про відсутність претензій щодо якості наданих послуг.

Відповідач зобовязання щодо оплати наданих послуг в установлений договором строк не виконав, чим порушив умови договору.

Невиконання відповідачем зобовязань за договором №1ВС-12 від 06.02.2012 р., наявність заборгованості за надані послуги, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором № 1ВС-12 від 06.02.2012 р. у розмірі 36044,60грн. підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати наданих, у встановлені договором строки, не виконав, факт порушення відповідачем умов договору, доведений позивачем.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 36044,60грн. в рамках договору №1ВС-12 від 06.02.2012 р. відповідає обставинам справи та задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків оплати наданих послуг позивач, враховуючи положення п. 4.5 договору, просив стягнути суму пені в розмірі 4132,22 грн. за період прострочення з 31.01.2016 р. по 29.09.2016 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Умовами п. 4.5 договору встановлено, що у разі несвоєчасної сплати споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, споживач сплачує виробнику пеню у розмірі 0,1% від сума, яка підлягає сплаті за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені (відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України).

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 4132,22 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 4132,22 грн. за період з 31.01.2016 р. по 29.09.2016 р. судом задовольняється.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 391,54 грн. за період з 31.01.2016 р. по 29.09.2016 р., а також 444,83 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2016 р. по серпень 2016 р. (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 391,54 грн. 3% річних за період з 31.01.2016 р. по 29.09.2016 р., такою, що підлягає задоволенню.

Розрахунок інфляційних втрат, що наданий позивачем, суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 444,83 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2016р. по серпень 2016 р., такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, штрафних та компенсаційних санкції відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 901 ЦК України, ст. 230 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1, а/с 376, ідентифікаційний код 32166551) на користь державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (71504, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код 19355964, п/р 1241 в ПАТ АБ «Укргазбанк» м. Енергодар, МФО 320478) 36044,60 грн. (тридцять шість тисяч сорок чотири грн. 60 коп.) заборгованості, 4132,22 грн. (чотири тисячі сто тридцять дві грн. 22 коп.) пені, 391,54 грн. (триста девяносто одну грн. 54 коп.) 3% річних, 444,83 грн. (чотириста сорок чотири грн. 83 коп.) інфляційних втрат, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 19 грудня 2016 р.

Суддя О.В. Федорова