ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.12.2016 Справа № 904/9442/16
За позовом Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал", м.Вільногірськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Етар", с. Валове

про стягнення 579 591,68 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 1590 від 12.12.2016р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Етар" (далі - відповідач) про стягнення 579591,68 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору з субпідрядником № 31/07-1 від 31.07.2015р., в частині розрахунків за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду від 19.10.2016р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 03.11.2016р.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2016р. відкладено розгляд справи на 13.12.2016р.

13.12.2016р. повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.36).

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився та не подав відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір з субпідрядником № 31/07-1 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого, відповідач доручає, а позивач бере на себе зобов'язання з послуг по транспортуванню та укладці гірничої маси які повинні виконуватися автотранспортними засобами та механізмами, які відповідають технічним можливостям і можуть виконувати роботи в умовах даних розробок кар'єру, але вантаж не повинен перевищувати 75т за одну поїздку транспортного засобу.

За приписами п. 1.3. Договору, перелік та норма витрат дизельного палива автотранспортних засобів, які будуть безпосередньо надавати послуги, наведений у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного Договору. При наданні інших видів автотранспортних засобів оформлюється додаткова Специфікація з переліком автотранспортних засобів та нормами витрат дизельного палива, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Положеннями п. 1.4. Договору передбачено, що місячний обсяг робіт (включаючи планові обсяги гірської маси, що підлягає транспортуванню, екскавації, та укладки гірничої маси, точки навантаження й призначення, а також середня відстань транспортування) складає не менше 300 000 м3 і вказується в заявці. Зазначена заявка погоджується сторонами щомісяця до 30 числа місяця, що передує місяцю наданню послуг іоформляється Планом-завданням, підписаним уповноваженими представниками сторін, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Орієнтовний обсяг запланованих робіт згідно плану гірчичних робіт підприємства складає 3000000 м3 (п. 1.5. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору, підсумок екскавації, перевезення та укладці гірничої маси, на розкривних та добувних роботах проводиться згідно результатів маркшейдерського заміру, за результатами якого складається відповідний акт. Корегування об'ємів на видобувних роботах проводиться після декадних замірів, на розкривних роботах, у випадку зміни напрямку ведення гірчичних робіт. Також що змінно формується комплексний звіт по виконаній роботі кожної одиниці техніки з урахуванням техніко-економічних показників за підписом представників обох сторін.

Як зазначено у п. 3.6. Договору, відповідач зобов'язаний прийняти виконані роботи (надані послуги) протягом п'яти робочих днів з моменту їхньої здачі. У випадку мотивованої відмови прийняти виконані роботи (надані послуги), відповідач у зазначений строк передає позивачеві в письмовій формі перелік своїх претензій із вказівкою причин відмови в прийнятті робіт. Позивач усуває допущені ним недоліки за свій рахунок у строки, погоджені сторонами з урахуванням претензій відповідача. День прийому виконаних робіт є день підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт у двосторонньому порядку. У випадку не надходження мотивованої відмови від підписання акту прийому-передачі виконаних робіт у строки встановлені даним договором такий акт вважається підписаним сторонами, а роботи у свою чергу вважаються прийнятими відповідачем без зауважень і заперечень.

У п. 4.1. Договору вказано про те, що вартість та калькуляція наданих послуг позивачем викладені в додатках № 2, 3, 4, які є невід'ємними частинами цього договору.

За приписами п. 4.4. Договору, позивач, в термін 5 робочих днів з дня підписання акту здачі-приймання наданих послуг, виставляє відповідачу рахунок на їх оплату.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що відповідач здійснює оплату рахунку протягом 10 робочих днів з моменту його отримання. Оплата проводиться в безготівковій формі.

Згідно з п. 5.2.1. Договору, відповідач зобов'язується оплачувати виконані роботи в розмірах й у строки, установлені в даному Договорі.

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених Договором, сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства Україні (п.7.1. Договору).

Як зазначено у п. 12.3. Договору, з урахування додаткової угоди № 4 до Договору, Договір діє з дати його підписання обома сторонами - до 30.04.2016р. Термін дії окремих положень договору (відповідальність за невиконання зобов'язань, оплата коштів та інше) тривають до повного виконання відповідних зобов'язань сторін.

Між сторонами були укладені Додаткові угоди №№ 1, 2, 3, 4 до Договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору та додаткових угод до нього, ним було виконано роботи по перевезенню гірничої маси, що підтверджують акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 7 від 29.02.2016р. та № 13 від 13.03.2016р. на загальну суму 579 591,68 грн. З боку відповідача вищевказані Акти були підписані без будь-яких претензій та зауважень, але виконані роботи не були відповідачем оплачені, внаслідок чого у відповідача виникла прострочена заборгованість перед позивачем у розмірі 579591,68 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 579 591,68 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання умов договору з субпідрядником № 31/07-1 від 31.07.2015р.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1. ст. 837 Цивільного кодексу України).

Статтею 838 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1. ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За приписами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Положеннями ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки:

- Дослідивши надані позивачем до господарського суду документи у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

- Матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження того, що роботи були виконані позивачем саме відповідно до умов вищезазначеного Договору та додаткових угод до нього, які відповідачем були прийняті без жодних претензій або зауважень, що підтверджують акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 7 від 29.02.2016р. та № 13 від 13.03.2016р. на загальну суму 579 591,68 грн.

Таким чином, вимоги позивача є законними, обґрунтованими та доведеними, що є підставою для їх задоволення.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 837, 838, 843, 846, 853, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-35, 43, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Етар" (53050, Дніпропетровська обл., Криворізький район, с. Валове, вул. Центральна, буд. 103, ) на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Спецтех Капітал" (51700, Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ, вул. Центральна, буд. 67, офіс 2, ) заборгованість у розмірі 579 591,68 грн. (п'ятсот сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто одна грн. 68 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 693,88 грн. (вісім тисяч шістсот дев'яносто три грн. 88 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.12.2016

Суддя ОСОБА_2