КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. Справа№ 910/19572/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від позивача: Войков А.П. (дов. б/н від 05.10.2016);

Кочерга Д.О. (дов. від 11.11.2016);

від відповідача 1: Крутенко Ю.В. (дов. б/н від 30.03.2015);

від відповідача 2: Фінагіна В.Б. (дов. № 1-8/4356 від 02.06.2015);

від третьої особи: Корчинська М.В. (дов. від 22.04.2016 № 99-99-11-17/87);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал"

на ухвалу господарського суду м. Києва від 31.10.2016

у справі № 910/19572/16 (суддя: Гумега О.В.)

за позовом "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" відповідача-2: Державної служби інтелектуальної власності України

від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - Державна фіскальна служба України

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.10.2016 у даній справі заяву "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG) про вжиття заходів до забезпечення позову було задоволено; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" на території України передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206 та видавати ліцензії (дозволи) на використання вказаного знака до вирішення Господарським судом міста Києва по суті спору у справі № 910/19572/16; заборонено Державній службі інтелектуальної власності України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації щодо свідоцтва України № 214206 до вирішення Господарським судом міста Києва по суті спору у справі № 910/19572/16; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вносити до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206 до вирішення Господарським судом міста Києва по суті спору у справі № 910/19572/16; заборонено Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206 до вирішення Господарським судом міста Києва по суті спору у справі № 910/19572/16.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині, ТОВ "Вассма Кемікал" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 31.10.2016 у даній справі в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вносити до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206 до вирішення по суті спору у справі № 910/19572/16 та заборони Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206 до вирішення по суті спору у справі № 910/19572/16 та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG) про вжиття заходів до забезпечення позову в частині, що зазначена вище.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ "Вассма Кемікал" посилається на те, що оскаржувана ухвала у зазначеній частині прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" було прийнято до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 30.11.2016.

30.11.2016 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Доманської М.Л. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Зважаючи на вищенаведене, після виходу головуючого судді Доманської М.Л. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/19572/16 було призначено 12.12.2016.

12.12.2016 у судовому засіданні апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу у відповідній частині - без змін.

У судовому засіданні 12.12.2016 представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Представники позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу в частині, що оскаржується, без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник відповідача 2 та представник третьої особи підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно зі ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Згідно з абз. 3 п. 1 даної постанови, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, а також, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно з абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У поданій до суду першої інстанції заяві позивач, крім іншого, просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 на території України вносити до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206, до вирішення спору по суті; заборони Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206, до вирішення спору по суті.

Обґрунтовуючи подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову в цій частині, позивач стверджує, що у випадку внесення знака для товарів і послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206, до митного реєстру об'єктів інтелектуальної власності, будуть порушені права позивача на вільне використання позначення тіаметоксам, як загальновживаного терміну, на вільне використання відповідних товарів, митне оформлення яких призупинеться, оскільки тіаметоксам є діючою (активною) речовиною, яка використовується позивачем в інсектицидних засобах, що застосовуються для боротьби з шкідниками рослин.

Тобто, у разі невжиття таких заходів, на думку позивача, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам, інтересам позивача до прийняття рішення у справі та для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідач-1, як власник оспорюваного свідоцтва України № 214206 на знак для товарів і послуг "Тіаметоксам-Метакса", відповідно до статей 16, 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" має право заборонити будь-кому використовувати позначення "Тіаметоксам-Метакса", а також схожого до ступеня сплутування позначення "Тіаметоксам" на продукції, яка відноситься до агрохімічної галузі та під час реалізації такої продукції, а також відповідач-1 має можливість відповідно до норм Митного кодексу України вчинити дії, спрямовані на призупинення митного оформлення відповідних товарів позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 398 Митного кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде митний реєстр об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, на підставі заяв правовласників. Правовласник, який має підстави вважати, що під час переміщення товарів через митний кордон України порушуються чи можуть бути порушені його права на об'єкт права інтелектуальної власності, має право подати до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, заяву про сприяння захисту належних йому майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності шляхом внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону.

Водночас, з позовної заяви і доданих до неї документів також вбачається, що позивач являється власником патенту України на винахід № 41255 "ПОХІДНЕ 1, 3, 5-ОКСАДІАЗИНУ ЧИ ЙОГО ТАУТОМЕР АБО ЙОГО СІЛЬ ТА ІНСЕКТИЦИДНИЙ ЗАСІБ,ЩО ЇХ МІСТИТЬ", яким захищається, у тому числі, речовина тіаметоксам.

Оскільки відомості про видачу патенту України на винахід № 41255 опубліковані 17.09.2001, то з цієї дати речовина тіаметоксам охороняється наведеним патентом позивача, а позивачу належать виключні права на виготовлення та реалізацію продуктів з використанням речовини, яка є об'єктом винаходу за наведеним патентом позивача, а також позивачу належать права перешкоджати неправомірному використанню винаходу.

Піддаючи аналізу вищевикладене, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом стосовно того, що вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу-1 та Державній фіскальній службі України вчиняти вказані дії є розумними, обґрунтованими та адекватними заявленим позовним вимогам та забезпечують збалансованість інтересів сторін, оскільки такий захід забезпечення позову не перешкоджає діяльності відповідача-2, а спрямований саме на зупинення ймовірного порушення прав позивача на відповідні об'єкти інтелектуальної власності, за захистом яких він звернувся до суду з позовом.

Крім того, судовою колегією було оглянуто у судовому засіданні 12.12.2016 оригінал листа Державної фіскальної служби України від 28.11.2016 № 25681/6/99-99-18-03-02-15, в якому зазначено, що "15.09.2016 до ДФС ТОВ «Васма Кемікал» було подано заяву про сприяння захисту майнових прав на об'єкт права інтелектуальної власності та включення до митного реєстру знака для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса", що охороняється за свідоцтвом України № 214206". Наявність та дійсність такого листа підтвердив і представник Державної фіскальної служби України.

Представники відповідача-1 не довели ані в своїй апеляційній скарзі, ані у судовому засіданні апеляційної інстанції, що саме, під час застосування вказаної заборони, винесеної за оскаржуваною ухвалою, перешкоджатиме апелянту в його господарській діяльності, не довели, яким саме чином можуть бути порушені права та охоронювані законом інтереси інших осіб, не довели негативних майнових наслідків такої заборони для будь-якої особи.

Судова колегія вважає, що обрані заходи до забезпечення позову не можуть мати наслідком припинення господарської діяльності відповідача-1 і така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного товариству відповідача-1 майна.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі фактично було розглянуто справу по суті та зроблено висновок про загальновживаність терміну "Тіаметоксам".

Проте, судова колегія відхиляє вказані твердження апелянта, оскільки з оскаржуваної ухвали не вбачається жодних встановлених судом фактів по суті спору та відповідних висновків, зазначених апелянтом в апеляційній скарзі, суд першої інстанції не робив.

Крім іншого, судовою колегією взята до уваги правова позиція, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.03.2016 у аналогічній справі № 910/29267/15 щодо таких питань. Так, в тотожніх питань Вищий господарський суд України прийшов до висновку, що «зі змісту оскаржених судових актів не вбачається будь-якої попередньої оцінки доказів у справі та, відповідно, передвирішення спору по суті».

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що застосування даних заходів до забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів та третьої особи у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу.

Дані заходи забезпечення позову запровадять лише тимчасові обмеження прав відповідача-1 забороняти іншим особам використовувати відповідне позначення (торговельну марку). У той же час вжиття таких заходів дозволить створити належні умови для запобігання порушенню прав позивача, на захист яких останній звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду констатує наявність зв'язку між обраним заходом до забезпечення позову і предметом відповідної позовної вимоги, спроможністю такого заходу забезпечити захист відповідних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, на захист яких поданий даний позов у справі № 910/19572/16.

Інші твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вони не містять жодних доводів на спростування мотивів прийняття оскаржуваної ухвали, а стосуються розгляду спору по суті.

У відповідності до ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 31.10.2016 у справі № 910/19572/16 в тій частині, що оскаржується. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування вказаної ухвали у даній справі у тій частині, що оскаржується апелянтом, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статями 4-1, 33, 34, 43, 66, 67, 99, 101- 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 31.10.2016 у справі № 910/19572/16 в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вносити до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206 до вирішення господарським судом міста Києва по суті спору у справі № 910/19572/16 та заборони Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам-Метакса" за свідоцтвом України № 214206 до вирішення господарським судом міста Києва по суті спору у справі № 910/19572/16 - без змін.

2. Матеріали оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 31.10.2016 у справі № 910/19572/16 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 14.12.2016.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко