номер провадження справи 4/97/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 Справа № 908/2619/16

м. Запоріжжя

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Риф-Транс ЛТД», (03164, м. Київ, вул. Булаховського, буд. 5В)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», (6908, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 81)

про стягнення 56840,83 грн

Суддя Зінченко Н.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність від 01.11.2016р.;

директор ОСОБА_3, НОМЕР_1 від 18.06.2013 виданий Святошинським РВ УМВС Запорізької області;

від відповідача ОСОБА_4, довіреність № 120 від 01.07.2016;

СУТЬ СПОРУ:

06.10.2016 до Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Риф-Транс ЛТД», м. Київ з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя про стягнення 56840,83 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2016 справу № 908/2619/16 призначено до розгляду суді ОСОБА_5

Ухвалою від 06.10.2016 порушено провадження у справі № 908/2619/16, справі присвоєно номер провадження 4/97/16, судове засідання призначено на 09.11.2016 у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою від 09.11.2016 за клопотанням представника позивача строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів до 21.12.2016, судове засідання призначено на 14.12.2016.

За письмовим клопотанням представників сторін розгляд справи 14.12.2016 здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 14.12.2016 справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ст. ст. 14, 15, 16, 526, 625, 629 Цивільного кодекс України, ст. ст. 1, 15, 22, 54, 65 Господарського процесуального кодексу України і полягають в тому, що на виконання договору поставки № 11150664 від 28.106.2015 позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 1314433,23 грн, за який останній розрахувався не в повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 45159,61 грн. Враховуючи прострочення сплати основного боргу, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 9064,61 грн пені, 1702,08 грн інфляційних нарахувань та 914,59 грн 3% річних.

Відповідач у відзиві № 2-14 від 02.11.2016 на позовну заяву вказує на те, що позивачем належним чином не доведено факт поставки товару за договором № 11150664 від 28.10.2015 за специфікаціями № 1 та № 3, оскільки не в яких супроводжувальних документах немає посилання на них, а з цього виходить, що недоведена і правомірність застосування ТОВ «Риф-Транс» положень договору до спірних правовідносин. Крім того, відповідач зазначає, що ним було отримано товар у меншій кількості, ніж зазначено в накладних, що було виявлено при зважуванні та про що було складено акти за участю представника громадськості. За фактично ж отриманий товар відповідач розрахувався у повному обсязі. Зазначає, що розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат зроблено з помилками.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю «Риф-Транс ЛТД» (Постачальник, позивач у справі) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (Покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 11150664 (далі Договір), згідно п. 1.1 якого Постачальник зобовязується передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити вапняк (надалі ОСОБА_6) на умовах, викладених в цьому Договорі. Поставка ОСОБА_6 здійснюється вантажними залізнодорожними вагонами.

Згідно з п. 1.2 Договору ОСОБА_6 поставляється узгодженими партіями на умовах DDP ст. Запоріжжя-Ліве згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс-2010, які використовуються з урахуванням особливостей, повязаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також з урахуванням умов, обумовлених у цьому Договорі.

Пунктом 1.3 Договору сторони погодили, що асортимент ОСОБА_6, номенклатура, ціна, кількість, вимоги до якості, строк та період поставки, додаткові умови поставки кожної партії ОСОБА_6, що поставляється за цим Договором, узгоджуються в Додатках (специфікаціях) до цього Договору, що є його невідємною частиною.

Пунктом 1.4 Договору сторони погодили, що право власності на ОСОБА_6 переходить з моменту поставки ОСОБА_6.

Згідно з пунктом 4.1 Договору оплата кожної партії ОСОБА_6 здійснюється в розмірі 100% її вартості протягом 2 (двох) календарних днів з моменту переходу права власності на ОСОБА_6 відповідно до п. 5.14. Договору.

Відповідно до п. 5.12 Договору прийом-передача ОСОБА_6, що поставляється оформляється видатковою накладною, яка підписується уповноваженими представниками Покупця та Постачальника.

Пунктом 5.14 Договору визначено, що право власності на ОСОБА_6 переходить до Покупця з моменту отримання вагонів у кінцевому пункті призначення (станція Запоріжжя-Ліве, код: 460005, Придніпровської залізниці), що підтверджується штемпелем станції на залізничній накладній.

Згідно з п. 5.16 Договору приймання ОСОБА_6 за кількістю та якістю проводиться на підставі даних, зазначених у товаросупроводжувальних документах і сертифікатах якості виробника.

Відповідно до п. 5.17 Договору приймання ОСОБА_6 по кількості проводиться Покупцем відповідно до «Інструкції про порядок прийому товарів вироничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» П-6, затвердженої Держарбітражем СРСР у 1965 р., з наступними змінами.

Пунктом 6.2.4 Договору на Покупця покладено зобовязання здійснити перевірку при прийманні ОСОБА_6 за кількістю, якістю й асортиментом, скласти і підписати відповідні документи (акти приймання-передачі, видаткову накладну і т.д.).

Відповідно до п. 12.1 Договір набуває чинності з моменту підписання і скріплення печаткою Сторонами і діє в частині поставок ОСОБА_6 до 31.12.2016 року. У випадку, якщо у Сторін на момент закінчення терміну дії цього Договору залишаються невиконаними договірні зобовязання і не задоволені законні вимоги, дія цього Договору продовжується до повного виконання таких зобовязань і законних вимог.

Сторонами до Договору № 11150664 від 28.10.2015 було підписано специфікацію № 1 на поставку вапняка флюсового (фр.80-120 мм) в кількості 690,00 тн за ціною 467,50 грн/тн без ПДВ на загальну суму 387090,00 грн (з ПДВ), та специфікацію № 3 на поставку вапняка флюсового (фр.80-120 мм) в кількості 2450,00 тн за ціною 416,83 грн/тн без ПДВ на загальну суму 1225480,20 грн (з ПДВ).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачеві ОСОБА_6 в кількості 2648,00 т, за який відповідач розрахувався лише частково, а саме:

- 07.01.2016 за залізничною накладною № 20896145 відповідачу було поставлено 700 т вапняку, з них оплачено 682,10 т. Таким чином, неоплаченими залишились 17,90 т вапняку на суму 8695,32 грн;

- 22.01.2016 за залізничною накладною № 20959384 відповідачу було поставлено 970 т вапняку, з них оплачено 929,10 т. Таким чином, неоплаченими залишились 40,90 т вапняку на суму20458,02 грн;

- 29.01.2016 за залізничною накладною № 20984024 відповідачу було поставлено 978 т вапняку, з них оплачено 946 т. Таким чином, неоплаченими залишились 32 т вапняку на суму 16006,27 грн.

Таким чином, за ОСОБА_1 акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» утворилась заборгованість в сумі 4545159,61 грн.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» заборгованості за договором поставки № 11150664 від 28.10.2015 в розмірі 45159,61 грн, 9064,61 грн пені, 1702,08 грн інфляційних нарахувань та 914,59 грн 3% річних.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Відповідно до ч. 5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань по договору поставки № 11150664 від 28.10.2015 підтверджено матеріалами справи. Доказів про сплату суми боргу відповідачем суду не надано, а тому вимога про стягнення основної заборгованості в розмірі 45159,61 грн є законною та підлягає задоволенню.

Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача про поставку товару в неналежній кількості, враховуючи наступне.

Пунктом 5.17 Договору поставки № 11150664 від 28.10.2015 сторони погодили, що приймання ОСОБА_6 по кількості проводиться Покупцем відповідно до «Інструкції про порядок прийому товарів виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» П-6, затвердженої Держарбітражем СРСР у 1965 р., з наступними змінами (далі Інструкція П-6).

Відповідно до п. 3 Інструкції П-6 підприємство-одержувач зобов'язане забезпечити прийом продукції за кількістю у точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними й Особливими умовами постачання, цією Інструкцією, іншими обов'язковими правилами і договором.

В п. 4 Інструкції П-6 зазначено, що при прийманні вантажу від органів транспорту підприємство-одержувач відповідно до діючих на транспорті правил перевезень вантажів зобов'язано перевірити, чи забезпечено збереження вантажу при перевезенні, зокрема відповідність вантажу масі, заявленій в залізничній документації.

Згідно з п.5 Інструкції П-6, у всіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюються пошкодження або псування вантажу, невідповідність найменування та ваги вантажу і кількості місць даним, зазначеним у транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, діючими на транспорті, одержувач зобов'язаний вимагати від органу транспорту складання комерційного акта (позначки на товарно-транспортній накладній або складання акта - при доставці вантажу автомобільним транспортом).

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (із змінами і доповненнями), комерційний акт складається для засвідчення також обставин невідповідності маси з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування даного факту заявив одержувач або відправник вантажу.

Згідно п. п. 4, 8, 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, комерційні акти складаються, в тому числі, при вивантаженні на місцях не загального користування - у день здачі вантажу одержувачу. У цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюється на друкарській машинці або чорнилами, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції.

Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району і працівник станції, який особисто здійснив перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь перевірці.

Відповідачем в підтвердження своєї позиції не було надано а ні комерційних актів, а ні товарно-транспортних накладних, які б містили відповідну позначку. Надані ж ОСОБА_1 акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» акти не можуть бути належними доказами по справі, оскільки не відповідають вищезазначеним вимогам. Враховуючи те, що вантаж приймався відповідачем саме від органу залізничного транспорту, у разі виявлення невідповідності маси вантажу мали бути складені саме комерційні акти або зроблені позначки на товарно-транспортних накладних.

Відповідно до п. 6 Інструкції П-6 приймання продукції, що поставляється без тари, у відкритій тарі а також приймання за масою нетто і кількістю місць продукції, що поставляється в тарі, проводиться в місці розтину запломбованих чи місці розвантаження неопломбованих транспортних засобів і контейнерів чи складі органу транспорту - при доставці і видачі продукції органом залізничного, водного, повітряного або автомобільного транспорту.

Також, згідно з п. 16 Інструкції П-6, якщо під час приймання продукції буде виявлена недостача, то одержувач зобов'язаний призупинити подальшу прийомку, дбати про безпеку продукції, а також вжити заходів до запобігання її змішання з іншого однорідної продукцією. Про виявлену недостачу продукції складається акт за підписами осіб, які виконували приймання продукції.

Пунктом 17 Інструкції П-6 визначено, що одночасно з призупиненням приймання одержувач зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника відправника.

Згідно з п. 17"а" Інструкції П-6 повідомлення про виклик представника відправника (виробника) повинно бути надіслано (передано) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 годин, а щодо продукції, яка швидко псується негайно після виявлення недостачі, якщо інші строки не встановлені Основними й Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами чи договором.

В повідомленні повинно бути зазначено:

а) найменування продукції, дата і номер рахунка-фактури або номер транспортного документа, якщо до моменту виклику рахунок не отриманий;

б) кількість нестандартної продукції і характер недостачі (кількість окремих місць, внутрішньотарна недостача, недостача в пошкодженій тарі тощо);

в) стан пломб;

г) вартість нестандартної продукції;

д) час, на який призначено приймання продукції за кількістю.

Жодних доказів на підтвердження повідомлення позивача про недостачу ОСОБА_6 відповідачем не надано.

Суд також не приймає до уваги твердження відповідача про те, що ні в яких супроводжувальних документах немає посилання на специфікації № 1 та № 3 до договору № 11150664 від 28.10.2015, оскільки усі документи на поставку складені у відповідності до вимог чинних нормативно-правових актів та Договору № 11150664 від 28.10.2015.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 9064,61 грн пені, 1702,08 грн інфляційних нарахувань та 914,59 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 9.3 Договору, який передбачає: у разі порушення Покупцем умов оплати ОСОБА_6 він сплачує пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього пені заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд дійшов до висновку, що він не є вірним, оскільки містить помилки у визначенні облікової ставки НБУ, а також виконаний без урахування положень ч. 5 ст. 254 ЦК України. Стягненню підлягає пеня в сумі 8876,29 грн за загальний період з 12.10.2016 по 01.08.2016. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки виконаний без урахування положень ч. 5 ст. 254 ЦК України. Сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, складає 907,69 грн за загальний період з 12.01.2016 по 26.09.2016. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки виконаний без урахування положень, зазначених в п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» та містить помилки щодо початку місяця нарахування інфляційних втрат. Стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 1690,90 грн за загальний період лютий-серпень 2016 року.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем надано усі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідачем факт порушення умов виконання зобовязань по договору не спростований, належні докази в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву не надано.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 45159,61 грн заборгованості за договором поставки № 11150664 від 28.10.2015, 8876,29 грн пені, 1690,90 грн втрат від інфляції грошових коштів та 907,69 грн 3 % річних. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення переплаченої ним при подачі позову до суду суми судового збору в розмірі 72 грн в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 254, 549, 610, 611, 612, 625, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 230, 265 ГК України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Риф-Транс ЛТД», м. Київ до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя про стягнення 56840,83 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», (6908, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 81, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Риф-Транс ЛТД», (03164, м. Київ, вул. Булаховського, буд. 5В, ) 45159 (сорок пять тисяч сто пятдесят девять) грн 61 коп. заборгованості за договором поставки № 11150664 від 28.10.2015, 8876 (вісім тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 29 коп. пені, 1690 (одна тисяча шістсот девяносто) грн 90 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 907 (девятсот сім) грн 69 коп. 3 % річних та 1373 (одна тисяча триста сімдесят три) грн 00 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 16 грудня 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.