ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 926/2122/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бонк Т.Б., Мирутенко О.Л.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача (скаржника) - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, б/н від 20 жовтня 2016 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року (підписане 12.10.2016 року), суддя Желік Б.Є.

у справі №926/2122/16

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м. Чернівці

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці

про зобов'язання звільнити орендоване приміщення

в с т а н о в и в :

27 липня 2016 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача звільнити нежитлові приміщення площею 81,6 кв. м в будівлі №4 (літ. А) військового містечка №101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням заяви позивача (вих.№3213 від 11.10.2016 року) останній просив суд зобов'язати відповідача звільнити нежитлові приміщення, переобладнані в кафе «Кавоманія», що знаходяться на першому поверсі загальною площею 81,6 кв. м, які включають в себе частину коридору площею 8,10 кв. м, переобладнану роздягалку площею 37,00 кв. м та самовільно збудований відповідачем другий поверх площею 36,5 кв. м будівлі №4 (літ.А) військового містечка №101, за адресою АДРЕСА_1 протягом 30 днів, починаючи з наступного дня, після набрання рішенням законної сили.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року по справі №926/2122/16 позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці задоволено.

Рішення суду мотивоване тим, що попередній договір оренди нерухомого військового майна №277/2015-п від 08.07.2015 року визнано недійсним рішенням Господарського суду Чернівецької області від 05.05.2016 року у справі №926/298/16, а також факт припинення дії вказаного договору у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, відтак, вимога позивача про повернення майна, що було предметом наведеного вище договору, є обґрунтованою та підставною.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року по справі №926/2122/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зокрема, зазначає, що основний Договір не було укладено з вини позивача, який взяв на себе зобов'язання провести процедуру укладення основного Договору. Скаржник зазначає, що в результаті повної бездіяльності КЕВ м. Чернівці не був замовлений звіт про оцінку спірного майна і як наслідок не був проведений конкурс на право укладання договору оренди. Зважаючи на наведене, апелянт вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується витягом з реєстру поштових відправлень суду (арк. справи 76).

Слід зазначити, що у попередньому судовому засіданні розгляд апеляційної скарги відкладено ухвалою суду 21.11.2016 року за клопотанням скаржника (арк. справи 75).

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Згідно з ст.75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене, оскільки явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 08 липня 2015 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці (в тексті договору - сторона-1) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (в тексті договору - орендар) укладено Попередній договір оренди №277/2015-п нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1, військове містечко №101, буд.№4 (літ.А), відповідно до п.1.1 якого сторона-1 зобов'язалась протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення в майбутньому Основного Договору оренди нерухомого військового майна - нежитлових вбудованих приміщень площею 81,60 кв. м в будівлі №4 (літ. А) військового містечка №101, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на умовах встановлених даним договором.

Згідно з п.1.2 Попереднього договору сторона-2 до моменту підписання Основного договору оренди має право використовувати майно за цільовим призначенням, визначеним п. 2.1.3.

У відповідності до п.3.2.1 Попереднього договору сторона-1 зобов'язалась провести процедуру укладення Основного договору оренди, передбачену чинним законодавством у сфері оренди державного (військового) майна.

У п.9.1 Попереднього договору сторони погодили, що останній укладено строком на 12 місяців: з 08 липня 2015 року до 30 червня 2016 року включно.

На виконання Попереднього договору майно - нежитлові вбудовані приміщення площею 81,60 кв. м в будівлі №4 (літ. А) військового містечка №101, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, передано відповідачу згідно Акта приймання-передачі нерухомого військового майна від 08.07.2015 року.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці звернувся до суду з позовом та просить зобов'язати відповідача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити нежитлові приміщення, переобладнані в кафе «Кавоманія», що знаходяться на першому поверсі загальною площею 81,6 кв. м, які включають в себе частину коридору площею 8,10 кв. м, переобладнану роздягалку площею 37,00 кв. м та самовільно збудований відповідачем другий поверх площею 36,5 кв. м будівлі №4 (літ.А) військового містечка №101, за адресою АДРЕСА_1 протягом 30 днів, починаючи з наступного дня, після набрання рішенням законної сили (з урахуванням заяви позивача вих.№3213 від 11.10.2016 року).

Згідно з ст.182 ГК України за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів. У разі якщо сторона, яка уклала попередній договір, одержавши проект договору від іншої сторони, ухиляється від укладення основного договору, друга сторона має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку. Зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна зі сторін не надішле проект такого договору другій стороні. Відносини щодо укладення попередніх договорів регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Докази укладення між сторонами основного договору у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 05.05.2016 року по справі №926/298/16 за позовом Військового прокурора Чернівецького гарнізону, заявленого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до відповідачів: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці та ФОП ОСОБА_2 Попередній договір оренди №277/2015-п від 08 липня 2015 року визнано недійсним.

Зазначене рішення суду першої інстанції залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21 липня 2016 року по справі №926/298/16.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержане, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Одночасно у позовній заяві КЕВ м. Чернівці зазначає підставу для повернення майна - припинення Попереднього договору у зв'язку із закінченням строку його дії, передбаченого п.9.1, відтак, посилаючись на ч.2 ст.291 ГК України, ч.2 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та ч.1 ст.785 ЦК України просить суд зобов'язати відповідача повернути майно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог КЕВ м. Чернівці, однак, підставою для повернення спірного майна слугує визнання Попереднього договору оренди №277/2015-п від 08 липня 2015 року недійсним за рішенням суду, що у відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України є підставою для повернення відповідачем отриманого від позивача майна.

При цьому, в даному випадку не підлягають застосуванню положення про обов'язок повернення майна саме у зв'язку з закінченням строку дії попереднього договору, який вже визнано судом недійсним, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а в такому разі підлягає застосуванню ч.1 ст.216 ЦК України.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України, кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем протилежного не доведено.

Враховуючи все наведене вище, беручи до уваги, що Попередній договір оренди №277/2015-п від 08 липня 2015 року, укладений між сторонами у справі, визнано недійсним за рішенням Господарського суду Чернівецької області від 05.05.2016 року по справі №926/298/16, вимога позивача є підставною і обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, а саме: зобов'язання відповідача звільнити нежитлові приміщення, переобладнані в кафе «Кавоманія», що знаходяться на першому поверсі загальною площею 81,6 кв. м, які включають в себе частину коридору площею 8,10 кв. м, переобладнану роздягалку площею 37,00 кв. м та самовільно збудований відповідачем другий поверх площею 36,5 кв. м будівлі №4 (літ.А) військового містечка №101, за адресою АДРЕСА_1 протягом 30 днів, починаючи з наступного дня, після набрання рішенням законної сили.

Відтак, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року по справі №926/2122/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №926/2122/16 повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Повну постанову складено 07.12.2016 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бонк Т.Б.

Мирутенко О.Л.