РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016Справа №910/19689/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про стягнення 20 592,00 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача: Сагач І.М. - представник за довіреністю № ГН-173-Ю/2016

від відповідача: Мандрикін Я.В. - представник за довіреність № 15/526 від 02.12.15

В судовому засіданні 07.12.16р., в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 20 592,00 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування №2-00 від 22.12.2015р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Chevrolet Aveo", державний номер НОМЕР_3, а тому позивачем відповідно до положень статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить стягнути з відповідача 20 592,00 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.11.2016р. порушено провадження у справі № 910/19689/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 30.11.2016р.

14.11.16р. через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла інформація від Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.11.2016р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача та не виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, розгляд справи відкладено на 07.12.2016р.

У судове засідання, призначене на 07.12.2016, з'явився представник позивача, який на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі надав документи, що були долучені до матеріалів справи, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 07.12.2016, з'явився представник відповідача, який на виконання вимог ухвали суду надав письмовий відзив для долучення до матеріалів справи. Відповідач не погоджуючись з наданим позивачем рахунком-фактурою № CN-0001631 від 15.04.2016р., Актом виконаних робіт № CN-0002062 від 06.06.2016р. та звітом № 669613 від 18.04.2016р., у своєму відзиві зазначив, що не враховано коефіцієнту фізичного зносу, що безпосередньо впливає на вартість матеріального збитку спричиненого пошкодженням транспортного засобу, у зв'язку з чим ПрАТ «СК «Провідна» провів калькуляцію №/Р від 05.12.2016р., відповідно до якої вартість відновлювального ремонту складає 10 759,86 грн. А тому просив суд відмовити у позові повністю.

Представник позивача з доводами відповідача не погодився, зазначивши при цьому, що договором добровільного страхування наземного транспорту № 2-00 сторонами передбачено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без врахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

22 грудня 2015 року за договором добровільного страхування наземного транспорту № 2-00 ПрАТ «СК «ВУСО» (далі - позивач) було застраховано автомобіль марки «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3, страхувальник та вигодонабувач за договором - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газова Компанія «Альянс».

Згідно Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № .04.2016р. у м. Ніжин, по вул. Червонокозача мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3, що належить ТОВ «Газова Компанія «Альянс», під керуванням водія ОСОБА_3, «Opel Kadett Caravana», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, під керуванням водія ОСОБА_5.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 0.05.2016р.

13.04.2016р. страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату йому страхового відшкодування.

Загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до Акту виконаних робіт № CN-0002062 від 06.06.2016р. склала 20592,00 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась 12.04.16р. за участю застрахованого автомобіля Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3, згідно з страховим актом № 2085-02 від 21.04.16р., позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 20 592,00 грн., які були перераховані на рахунки вигодонабувача відповідно до платіжного доручення № 6432 від 21.04.16р.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_6, який керував автомобілем «Opel Kadett Caravana», державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 0.05.2016р.від 04.11.2015 у справі № 740/1484/16-п.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_7, як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діє з 27.07.2016 до 26.07.2017 (Поліс АІ/9832888), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Opel Kadett», ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 2-00 від 22.12.2015р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Таким чином, враховуючи викладене, з відповідач підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 20 592,00 грн., що відповідає розміру позовних вимог.

В матеріалах справи наявна копія заяви позивача про регресні вимоги до відповідача за вих. № 4143 від 20.07.2016р.. яка була отримана відповідачем 27.07.2016 та залишена без виконання з боку відповідача.

Заперечення відповідача щодо необхідності застосування коефіцієнту фізичного зносу відповідно до калькуляції №/Р від 05.12.2016р. спростовуються наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, розмір регресного відшкодування, право вимоги виплати якого відповідачем виникло у позивача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, чим спростовується твердження заявника про необхідність зменшення заявленої позивачем до стягнення суми регресного відшкодування з врахуванням зносу транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Як встановлено судом, позивач, виконуючи свої зобов'язання перед страхувальником за Договором добровільного страхування № 2-00 від 22.12.2015р., виплатив останньому суму страхового відшкодування в розмірі 20 592,00 грн.

Умовами п.п. 16.4 та 16.4.1 Договору добровільного страхування № 2-00 від 22.12.2015р, укладеного між позивачем та ТОВ «Газова компанія «Альянс», передбачено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку страховик або уповноважена ним особа (аварійний комісар) складає кошторис збитків, в який включається вартість запасних частин, деталей, матеріалів (з урахуванням або без урахування зносу до умов цього договору) і ремонтних робіт. Кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку з СТО, рекомендованого страховиком. Вказані документи повинні містити повний перелік робіт, їх вартість, а також вартість запчастин та матеріалів, необхідних для виконання ремонту.

Таким чином, розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування, а договором сторони не передбачили обов'язку складання звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу.

Суд звертає увагу, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Вказану правову позицію наведено у постанові від 15.01.2015р. Верховного Суду України по справі №3-50гс15.

При цьому, слід наголосити, що за приписами ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 592,00 грн. заподіяної внаслідок ДТП шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) страхове відшкодування у розмірі 20 592 (двадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.12.2016

Суддя Пукшин Л.Г.