ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.12.2016 Справа № 904/8479/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС", м.Кривий Ріг

до Приватного акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг

про стягнення 717 054,60 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № б/н від 18.11.2016р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (далі - відповідач) про стягнення 717 054,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № КЗГО/292-15Пд/109-15 від 30.09.2015р., в частині розрахунків за виконану роботу.

Ухвалою господарського суду від 28.09.2016р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 03.11.2016р.

Ухвалою господарського суду 03.11.2016р. продовжено строк розгляду спору до 12.12.2016р. включно; відкладено судове засідання на 06.12.2016р.

06.12.2016р. повноважний представник відповідача у судове засідання вдруге не з'явився, але 06.12.2016р. до суду від відповідача надійшли:

- клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв'язку з участю повноважного представника відповідача в іншому судовому засіданні;

- відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши подане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами справи, оскільки:

По-перше, відповідно до вимог ст. 69 ГПК України суд обмежений в строках розгляду спору, а саме спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Виходячи з того, що ухвалою суду від 03.11.2016р. було продовжено строк розгляду спору до 12.12.2016р. включно, то у суду не має часу для відкладення та здійснення поштового відправлення.

Окрім того, судом приймається до уваги, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

По-друге, відповідач не обмежений у виборі осіб, котрі будуть здійснювати його представництво в господарському суді.

По-третє, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

По-четверте, господарський суд звертає увагу, що судові засідання будуть проводитися в одному й тому же суді, на одному і тому же поверсі, через один кабінет. Судове засідання по справі № 904/9610/16, на яке посилається відповідач, призначено на 11:30 год., а судове засідання по даній справі на 12:00 год. Тобто, повноважний представник відповідач мав змогу з'явитися у дане судове засідання.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач неналежним чином користується своїми процесуальними правами, не виявляє взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони та не вживає заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В свою чергу, повноважний представник позивача у судовому засіданні просив суд, у зв'язку зі зміною типу акціонерного товариства, змінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" на Приватне акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС". Крім того, повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Також повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

Дослідивши надані позивачем документи, господарський суд вважає за необхідне, у зв'язку зі зміною типу акціонерного товариства, змінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" на Приватне акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС".

У судовому засіданні 06.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір на сервісне обслуговування № КЗГО/292-15Пд/109-15 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, відповідач доручає, а позивач зобов'язується на свій ризик виконати у порядку та на умовах Договору роботи по сервісному обслуговуванню електричної частини (технічне обслуговування,планово-попереджальний ремонт, ремонт, аварійний ремонт та інше) екскаваторів ЕКГ-8И хоз. № 15, 26, 45, 47, 61, 50, 40, 42, 27, 64, 51, 39, ЕКГ-10 хоз. № 20, 30, ЕКГ-6,3 УС хоз. № 65 Глєєватського кар'єру.

За приписами п. 1.2. Договору, відповідач зобов'язується надати позивачу об'єкт для виконання робіт, прийняти та оплатити виконані роботи у порядку та строки, передбачені Договором.

Положеннями п. 2.3. Договору передбачено, що фактичний строк виконання робіт по окремим об'єктам (об'єктам, етапам, видам робіт) визначаються датою підписання відповідачем акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1. Договору, оплата відповідачем виконаних робіт проводиться на протязі 45 календарних днів від дати підписання сторонами акту виконаних робіт або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п. 2.3. Договору, на підставі наданих позивачем рахунків.

У п. 7.2.1. Договору вказано про те, що позивач має право отримати оплату за виконані роботи у розмірах та в строки, обумовлені Договором та додатками до нього.

Договір діє до 31.03.2016 року (п. 15.4. Договору).

14.01.2016р. та 22.02.2016р. між сторонами були укладені Додаткові угоди № 1 та № 2 до Договору.

На виконання умов вищезазначеного Договору, позивачем були виконані роботи з сервісного обслуговування екскаваторів по електричній частині на загальну суму 717054,60 грн., що підтверджують:

- Акт виконаних робіт № 9 від 14.06.2016р. на суму 332 247,60 грн.,

- Акт виконаних робіт № 8 від 16.06.2016р. на суму 384 807,00 грн.

Позивач звертає увагу суду, що вищевказані Акти виконаних робіт підписані з боку відповідача та скріплені печаткою без будь-яких претензій та зауважень.

Як зазначає позивач, оскільки Акти приймання виконаних робіт підписано, то факт виконання робіт позивачем є підтвердженим.

Відповідно до п. 4.1. Договору строк оплати за актом № 9 від 14.06.2016р. настав 29.07.2016р., а за актом № 8 від 16.06.2016р. - 31.07.2016р.

Однак, станом на 15.09.2016р. відповідач не виконав умови Договору та не сплатив за відремонтоване обладнання 717 054,60 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за виконані роботи у розмірі 717 054,60 грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вказує відповідач, виконання робіт, прийняття і сплата відбувається на виконання Договору та у відповідності до додатку № 3. Однак, у Акті виконаних робіт № 9 від 14.06.2016р. на суму 332 247,60 грн. та у Акті виконаних робіт № 8 від 16.06.2016р. на суму 384 807,00 грн. немає жодних посилань на виконання якого (яких) додатку № 3 вони надаються. А отже і неможливо встановити (ідентифікувати), що вказані акти стосуються саме додатку № 3 до Договору, в якому у відповідності до умов договору зазначаються «перелік і строки виконання робіт, підстави для їх визначення ціни робіт».

Посилаючись на п.п. 4.1, 7.1.10 Договору та ст.ст. 8, 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідач вказує про те, що позивач передчасно звернувся з позовною заявою, а момент оплати по Договору не настав у зв'язку з невиконанням позивачем умов п. 4.1, 7.1.10 Договору. Рахунки, як того вимагають умови Договору, позивачем відповідачу не надано. Жодних доказів (належних та допустимих в контексті ст.ст. 32- 34 ГПК України), які б свідчили про виконання зазначеного положення позивачем та отримання зазначених документів відповідачем відсутні.

Враховуючи приписи ст.ст. 526, 610, 611, 613 ЦК України відповідач зазначає про те, що у відповідача був відсутній будь-який обов'язок по сплаті заборгованості за виконанні роботи, з огляду на факт прострочення кредитора - позивача, оскільки не доведений факт виконання в повному обсязі зобов'язання по наданню послуг з сервісного обслуговування за Договором, а саме надання (отримання) рахунків та податкових накладних на оплату послуг (робіт) з сервісного обслуговування, що чітко передбачено умовами Договору.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1. ст. 837 Цивільного кодексу України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1. ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України зазначено про те, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки:

- Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

- Матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження того, що роботи були виконані позивачем саме відповідно до умов вищезазначеного Договору, які відповідачем були прийняті без жодних претензій або зауважень, що підтверджують Акти виконаних робіт № 9 від 14.06.2016р. та № 8 від 16.06.2016р. на загальну суму 717 054,60 грн.

Обставини викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву суд не бере до уваги, оскільки рахунок-фактура є лише документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити заборгованість (Аналогічний висновок міститься у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду ДАГУ від 01.02.16р. по справі № 904/8859/15)

Таким чином, вимоги позивача є законними, обґрунтованими та доведеними, що є підставою для їх задоволення.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 837, 843, 846, 853, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 25, 32-34, 43, 44, 49, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Змінити назву позивача з Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" на Приватне акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС".

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (50057, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, буд. 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" (50027, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 71, приміщення 2, ) заборгованість за виконані роботи у розмірі 717 054,60 грн. (сімсот сімнадцять тисяч п'ятдесят чотири грн. 60 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 755,82 грн. (десять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять грн. 82 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 08.12.2016р.

Суддя ОСОБА_2