РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19825/16 06.12.16 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф"

про стягнення 39 833,12 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ільницький І.Й. за довіреністю № 2-24д від 08.12.2015 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф" про стягнення 39 833,12 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.11.2016р.

23.11.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 23.11.2016 р. представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому 23.11.2016 р. засіданні подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою суду від 23.11.2016 р. продовжено строк вирішення спору по справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 06.12.2016 р.

У судове засідання 06.12.2016 р. представник відповідача вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом матеріалів не надав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п. 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році», п. 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році», п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 06.12.2016 р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.04.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (надалі - позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф" (надалі - відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки №ЛГВ-248/23-16 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві товар, зазначений в специфікації/-ях (надалі - Товар), що додається/ються до Договору і є його невід'ємною/-ими частиною/-ами), а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар.

Загальна вартість товару, що поставляється по цій Специфікації, складає 169 996,80 грн., у т.ч. ПДВ-28 332,80 грн. (п. 1 Специфікації № 1 від 01.04.2016 р. до Договору №ЛГВ-248/23-16 від 01.04.2016 р.).

Пунктами 5.1-5.3 Договору сторони погодили, що строк поставки, умови та місце поставки вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації/-ях до цього Договору. Обсяг поставки Товару визначається в рознарядках Покупця узгодженої до поставки Товару. Відвантаження Товару проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження Товару без рознарядки забороняється. Датою поставки Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної. Право власності Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної.

Відповідно до п. 3, 4 Специфікації № 1 від 01.04.2016 р. до Договору №ЛГВ-248/23-16 від 01.04.2016 р. строк поставки Товару : з моменту підписання договору до 30.04.2016 р. Умови та строки оплати: Оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати постачання.

Відповідно до п. 3.1,3.2 Договору, ціна цього Договору вказується в Специфікації/-ях в гривнях з урахуванням ПДВ (для резидента) або в іноземній валюті (для нерезидента). Загальна вартість Договору визначається загальною вартістю Товару, вказаного в Специфікації/-ях до цього Договору.

Сторони в п.10.1 Договору погодили, що Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та скріплення його печатками Сторін і діє по 31 грудня 2016 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав умови Договору в частині оплати товару на загальну суму 169 996,80 грн., що підтверджується копією, наявною в матеріалах справи, видаткової накладної № 124 від 05.07.2016 р.

Проте, відповідач поставив товар з простроченням (05.07.2016р.), чим допустив порушення умов Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією про погашення сум пені та штрафу, проте така вимога залишилась без відповіді та задоволення.

Пунктом 7.1. Договору, сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Сторони в п. 7.7 Договору погодили, що у випадку ненадання або порушення строків надання товаросупровідних документів і/або інших документів відповідно до п. 5.7 Договору, Постачальник виплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від вартості Товару, документи щодо якого не надані або надані з порушенням строку.

Відповідно до п. 7.11 Договору, у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки Товару у строки, зазначені у Специфікації/-ях до даного Договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 п. 3 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені та 7% штрафу, суд встановив його правильність та арифметичну вірність.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача 16 999,68 грн. 10% штрафу, на підставі п. 7.7. Договору, за порушення строків надання товаросупровідних документів і/або інших документів відповідно до п. 5.7 Договору, суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що сам товар відповідачем було поставлено 18.05.2016 р., 08.06.2016 р., 17.06.2016 р., 24.06.2016 р. та 30.06.2016 р.

При цьому, видаткова накладна №124 на поставлений товар була надана відповідачем лише 05.07.2016 р.

Таким чином, позивач зазначає про порушення відповідачем п. 5.7 Договору та наявність підстав для стягнення з останнього штрафу у розмірі 10% від вартості Товару, документи щодо якого надані з порушенням строку, що складає 16 999,68 грн.

Проте, судом встановлено, що положеннями п. 5.3 Договору сторони домовились, що датою поставки Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної. Право власності Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної.

Таким чином, датою поставки товару за видатковою накладною №124 являється дата її підписання, а саме, 05.07.2016 р.

Оскільки позивачем не надано доказів несвоєчасного надання відповідачем інших товаросупровідних документів на товар, крім видаткової накладної №124 від 05.07.2016 р., з урахуванням того, що строком поставки товару являється 05.07.2016 р., з боку відповідача відсутнє прострочення щодо надання товаросупровідних документів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 10%, що становить 16 999,68 грн., за порушення строків надання товаросупровідних документів.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень по суті спору не надав, тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 933,67 грн. пені та 11 899,77 грн. 7% штрафу обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами не спростованими у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити з підстав їх необґрунтованості.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю"Офіс-Лайф" (04128,м. Київ, вул. Котельникова, 7/121; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053,м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ) 10 933 (десять тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 67 коп. пені, 11 899 (одинадцять тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 77 коп. штрафу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 12.12.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна