ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016р. Справа№ 914/2856/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівгаз ЗБУТ, м.Львів

про стягнення 178 287,82 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 - заступник начальника відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту (довіреність №14-127 від 13.05.2014Р.); ОСОБА_4 головний юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту (довіреність №14-167 від 11.06.2014р.);

від відповідача ОСОБА_5 начальник управління правового супроводження проектів у Львівській області юридичного департаменту ТОВ «Регіональна газова компанія» (довіреність №ЛЗ 07/4-843-16 від 07.04.2016р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівгаз ЗБУТ про стягнення 178 287,82 грн., з яких 139 986,03 грн. інфляційні нарахування та 38 301,79 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 11.11.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.11.2016р.

Ухвалою суду від 28.11.2016р. розгляд справи відкладено на 12.12.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Ухвалою суду від 12.12.2016р. відмовлено у прийнятті зустрічної позовної вих.№Lv2 007.2-СК-3407-12 16 від 08.12.2016р. (вх. №3255 від 09.12.2016р.) ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівгаз ЗБУТ до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про зобовязання виконати умови договору. Зустрічну позовну заяву про зобовязання виконати умови договору з доданими до неї документами повернуто ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівгаз ЗБУТ з додатками на 32 аркушах.

Представники позивача в судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали повністю, та просили їх задоволити, з підстав викладених у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 23.06.2015р. у зв"язку з чим позивач нарахував 139 986,03 грн. інфляційних втрат та 38 301,79 грн. 3% річних, які просить стягнути.

09.12.2016р. представником відповідача до канцелярії суду було подано клопотання за вих. №Lv2 007.2-СК-3144-11/16 від 25.11.2016р. (вх. 49592/16 від 09.12.2016р.), в якому на виконання вимог ухвали суду від 11.11.2016р. він повідомив суд про те, що у провадженні господарського суду абр іншого орану, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору. Також, вищенаведеним клопотанням долучив до матеріалів справи наступні документи: копію витягу з ЄДР на відповідача; копію довіреності представника.

09.12.2016р. представником відповідача до канцелярії суду було подано відзив на позовну заяву за вих. №Lv2 007.2-СК-3408-11/16 від 08.12.2016р. (вх. №49590/16 від 09.12.2016р.), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову повністю, зокрема зазначає, що природний газ є специфічним товаром з родовими ознаками і безпосередньо від продавця не передавався покупцю. Природний газ надходить у мережі ТОВ "Львівгаз збут" безперебійно і обсяги подачі газу безпосередньо регулюються ПАТ "Укртрансгаз", оскільки ГРС знаходяться у його власності і експлуатація газорозподільних станцій здійснюється ПАТ "Укртрансгаз". Акт приймання-передачі газу у пунктах приймання-передачі газу, які передбачено договором, сторонами договору одночасно не оформлявся і фізично не міг оформлятися, бо обсяг газу, який передавався від продавця покупцю за договором протягом розрахункового місяця встановленими на ГРС засобами обліку не визначався (розділ 4 договору).

Як стверджує відповідач, у вищенаведеному відзиві, протягом місяця у розподільні мережі ТОВ "Львівгаз збут" від газотранспортного підприємства на виході з магістральних газопроводів (на ГРС) надходили обсяги газу, які:

- придбані ТОВ "Львівгаз збут" у власність не тільки для власних потреб, але і для поставок промисловим споживачам, для потреб населення, для бюджетних організацій, для релігійних організацій, для покриття виробничо-технічних втрат. Ціна газу і продавці різні;

- не придбані ТОВ "Львівгаз збут" у власність, а перебували у власності НАК "Нафтогаз України" та інших постачальників газу, і підлягали розподілу споживачам НАК "Нафтогаз України" та інших постачальників газу (теплокомуненерго, промисловим споживачам тощо) на підставі укладених договорів на розподіл газу;

- розподілялися підрозділам ПАТ "Укртрансгаз" для їхніх потреб;

- надходили поза правовими підставами і підлягали комерційному балансуванню по результатах місяця.

Ці обсяги протягом місяця обліковувалися засобами обліку на ГРС фіксувалися в технічних актах, які складалися ПАТ "Укртрансгаз" з ТОВ «Львівгаз збут» в кубічних метрах, без зазначення найменування власника газу, походження газу і його ціни.

Як стверджує відповідач, у вищенаведеному відзиві, протягом місяця субєкти ринку природного газу не знають і не можуть знати, кому саме за правом власності належать конкретні обсяги газу, які транспортуються і розподіляються Єдиною газотранспортною системою. Після закінчення розрахункового місяця ТОВ «Львівгаз збут» з усіма споживачами газу, крім населення, на підставі показів засобів обліку, які знаходяться у споживачів, складав акти приймання- передачі газу, який фактично спожитий протягом місяця. Обсяг газу, спожитий населенням, визначався за показами встановлених лічильників газу і за нормами споживання. Надалі, аналітичним шляхом, використовуючи наявні відомості у встановленому нормативно-правовим актом порядку, є можливим встановити: хто, на якій підставі, скільки, від кого і по якій ціні міг отримати обсяги газу, які були фактично спожиті. Виходячи з умов укладених договорів, затвердженого Оператором планового місячного балансу надходження та розподілу газу та відомостей про фактичне використання газу споживачами, складалися і підписувалися проекти комерційних актів приймання-передачі газу. В цих проектах містяться відомості про постачальника і покупця, походження газу, період поставки, обсяг, ціну і вартість партії спожитого газу. Згідно п.3.3. договору № 15-762-Б на купівлю-продаж природного газу від 23.06.2015 року, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.6.1. оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Таким чином, відповідач стверджує, що п.6.1 договору, який регулює порядок та умови проведення розрахунків передбачає дві умови настання остаточного строку розрахунку: настання 20 числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу та підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу.

Також, відповідач зазначає, що на виконання умов п.3.4. договору, ТОВ «Львівгаз збут» надіслано на адресу позивача - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ТОВ «Львівгаз збут» акти приймання-передачі природного газу згідно договору.

До отримання від продавця оригінала належно оформленого акта приймання-передачі газу, не може будь-який покупець газу знати, від кого отримано газ, по якій ціні і на яку суму виникли зобовязання. Протягом місяця всі покупці природного газу знають від кого вони мають право отримати газ і на яких підставах та умовах.

Правова позиція ТОВ «Львівгаз збут» полягає в тому, що належно оформлені примірники оригіналів актів, які відповідно до закону підтверджують здійснення господарської операції, позивачем не повернуті і у ТОВ «Львівгаз збут» відсутні і на даний час, у звязку з чим строк виконання зобовязання здійснити остаточний розрахунок за отриманий газ не настав.

Також, відповідач зазначає, що оплата за газ здійснена на підставі першої частини п.6.1. договору, як авансові платежі за поставку планових обсягів газу з урахуванням відомостей реєстрів реалізації газу споживачам по кожному постачальнику, складених на виконання п.8.5.1. порядку доступу.

На думку відповідача зобовязання здійснити остаточним розрахунок, виникає в момент належного оформлення акта приймання-передачі газу двома сторонами (незалежно від обставин повернення акта покупцю); - строк виконання цього зобовязання настає за наявності двох умов у сукупності: настання події, яка неминуче має настати (повернення продавцем підписаного ним акта), та спливу строку, визначеного п. 6.1 договору (до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу). Якщо строк виконання зобовязання не настав, то не може настати і прострочення боржника. В цьому разі відповідальність боржника не настає, бо зобовязання не порушене. Якщо боржник не виконав зобов'язання до настання строку, але судом встановлено обставини прострочення кредитора, то боржник, хоч і прострочив виконання зобовязання, але може бути звільнений від відповідальності за порушення виконання зобовязання. Тобто, зобовязання боржником хоч і порушене, але з поважної причини відсутність вини.

На думку відповідача поданий позивачем розрахунок є необгрунтованим тому, що підставою для стягнення трьох процентів річних та застосування індексу є прострочення боржником грошового зобов'язання. Однак, на думку ТОВ «Львівгаз збут», містять достатньо обґрунтовані доводи щодо ненастання строку виконання зобовязань з остаточного розрахунку за фактично переданий газ.

Крім того, у відзиві відповідач навів свої зауваження щодо поданого позивачем розрахунку позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов за вих. №Lv2 007.2-СК-3408-11/16 від 08.12.2016р. (вх.№49590/16 від 09.12.2016р.), просивсуд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд, -

встановив:

23.06.2015р. між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (продавець) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (покупець) було укладено договір №15-762-Б на купівлю-продаж природного газу (надалі договір), згідно якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю у 2015р. природний газ, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно п.1.2. договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам, організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів (надалі споживачам покупця).

Відповідно до п.2.1. договору продавець передає покупцеві у період з 01 липня 2015р. по 31 грудня 2015р. газ в обсязі до 14 200,00 тис. куб. м (чотирнадцять мільйонів двісті тисяч куб. м), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м):

- у III кварталі 1 000,00 тис. куб. м: липень - 300,00 тис. куб. м; серпень - 300,00 тис. куб. м; вересень - 400,00 тис. куб. м;

- у IV кварталі 13 200,00 тис. куб. м: жовтень 1 000,00 тис. куб. м; листопад 3 200,00 тис. куб. м; грудень 9 000,00 тис. куб. м.

Згідно п.3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно п.3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примирники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно п.5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на природний газ установлюються НКРЕКП.

Відповідно до п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий період.

26.10.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу №15-762-Б від 23.06.2015р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися викласти п.5.2. ст.5 Ціна газу у наступній редакції: п.5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 листопада 2015 року становить 6 469,63 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м газу - 6 469,63 грн., крім того ПДВ 20% - 1 293,93 грн., усього з ПДВ 7 763,56 грн..

02.11.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу природного газу №15-762-Б від 23.06.2015р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися викласти п.6.2. та п.6.4. ст.4 Порядок та умови проведення розрахунків у наступній редакції: - п.6.2. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ. - п.6.4. Сторони погоджуються, що посилання на призначення платежу та розрахунковий період при перерахуванні коштів покупцем є обовязковим.

25.11.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору купівлі-продажу природного газу №15-762-Б від 23.06.2015р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися викласти п.5.2. ст.5 Ціна газу у наступній редакції: п.5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 грудня 2015 року становить 6 474,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м газу - 6 474,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1 294,80 грн., усього з ПДВ 7 768,80 грн..

На виконання умов договору ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України поставило протягом липня-жовтня 2015р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 25 882 884,72 грн., згідно актів приймання-передачі природного газу:

- від 31.07.2015р. на суму 2 182 458,96 грн.;

- від 31.08.2015р. на суму 2 041 720,56 грн.;

- від 30.09.2015р. на суму 2 622 660,48 грн.;

- від 31.10.2015р. на суму 19 036 044,72 грн.

Відповідач провів повну оплату за природній газ на загальну суму 25 882 884,72 грн., однак платежі здійснювались не своєчасно, з порушеннями умов п.6.1. договору, у зв"язку з чим позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу три проценти річних та інфляційні нарахування, які згідно поданого ним розрахунку позовних вимог становлять 139 986,03 грн. інфляційні нарахування та 38 301,79 грн. 3% річних.

Отже, позивач просить стягнутиз відповідача 178 287,82 грн., з яких 139 986,03 грн. інфляційні нарахування та 38 301,79 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий період.

Факт поставки відповідачу газу протягом липня-жовтня 2015р. на загальну суму 25 882 884,72 грн., підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 31.07.2015р. на суму 2 182 458,96 грн.; від 31.08.2015р. на суму 2 041 720,56 грн.; від 30.09.2015р. на суму 2 622 660,48 грн.; від 31.10.2015р. на суму 19 036 044,72 грн.

Факт повної сплати відповідачем заборгованості по договору №15-762-Б на купівлю-продаж природного газу від 23.06.2015р. на загальну суму 25 882 884,72 грн., сторони не заперечують.

У відповідності із ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив свої зобовязання за договором №15-762-Б на купівлю-продаж природного газу від 23.06.2015р., до повної сплати боргу періодично прострочував оплату за поставлений у 2015р. природний газ.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, які існують в силу прострочення боржником терміну виконання грошового зобов'язання та є за своєю правовою природою відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається із розрахунку наведеного у позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача 139 986,03 грн. інфляційні нарахування та 38 301,79 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунок заборгованості, суд встановив, що при нарахуванні інфляційних втрат позивач невірно розрахував їх суму за зобов"язаннями жовтня 2015р.

За розрахунками суду інфляційні втрати за період з 01.12.2015р. по 31.12.2015р. від суми боргу 8 237 057,83 грн. становлять 57 659,40, а не 74 652,46 грн. як вказує позивач.

Отже, до стягнення з відповідача підлягають втрати від інфляції в сумі 122 992,97 грн.

Щодо наведених відповідачем зауважень про неможливість нарахування інфляційних втрат за період менший місяця, суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання.

В листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ зазначається, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня .

Як вбачається із вищевказаного роз"яснення наданого Верховним судом України в ньому не вказано про заборону нарахування інфляційних втрат за період менше місяця, йдеться лише про те, що індекс інфляції розраховується в середньому на місяць.

Відтак, на думку суду, позивач правомірно нарахував інфляційні втрати за періоди прострочки що не становлять повний місяць.

Перевіривши розрахунок 3% річних, враховуючи зауваження відповідача про неврахування позивачем положення ч.5 ст.254 ЦК України (щодо порядку обчислення строків у випадку, коли останнім днем закінчення строку є вихідний, святковий або неробочий день), при нарахуванні 3% річних за вересень 2015р., суд дійшов висновку що до стягнення з відповідача підлягає 38 191,49 грн. 3% річних, оскільки 3% річних за вересень 2015р. повинні розраховуватись за період з 21.09.2015р.по 28.09.2015р., а не з 20.09.2015р. (який є вихідним днем).

Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає 122 992,97 грн. інфляційних втрат та 38 191,49 грн. 3% річних (у зв"язку з перерахунком їх судом).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку підставності позовних вимог до задоволення частково.

З відповідача підлягає до стягнення 161 184,46 грн., з яких 122 992,97 грн. інфляційні нарахування та 38 191,49 грн. 3% річних.

Щодо тверджень відповідача про сплату ним авансового платежу, та ненастання строку оплати, вказані обставини не доведені ним належними та допустимими доказами, а відтак не спростовують позовних вимог.

В матеріалах справи містяться акти приймання-передачі газу підписані сторонами та оплачені відповідачем. Факт не повернення актів приймання-передачі газу позивачем відповідачу останнім також не доведений. Незрозумілим є твердження відповідача про неповернення позивачем актів приймання-передачі газу, за наявності факту оплати відповідачем актів саме в сумах, які в них вказані, за відсутності у нього первинних документів та за відсутності доказів здійснення ним, як він стверджує, авансових платежів.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №4008531 від 31.10.2016р. на суму 2 675,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної суми позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 625, 627-629, 655, 663 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівгаз ЗБУТ (79039, м.Львів, Шевченківський район, вул.Золота, буд.42; 7) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6; ) 122 992,97 грн. інфляційних нарахувань, 38 191,49 грн. три проценти річних та 2 417,77 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 16.12.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.