РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2016Справа №910/17669/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

про стягнення 16 786, 94 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Біла А.П. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи, дослідження додаткових доказів, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" про відшкодування шкоди в сумі 16 786, 94 грн.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній визнав позовні вимоги частково в сумі 9 276, 78 грн.

Представник позивач у судовому засіданні усну погодився з доводами викладеними у відзиві відповідача.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 01.03.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 833001/4610/0000211, предметом якого є страхування транспортного засобу - автомобіля марки "Mercedes-Benz ML250", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску.

11 квітня 2016 року у м. Києві по вул. Героїв Дніпра відбулася дорожньо-транспортна пригода, далі ДТП, учасниками якої стали, зокрема:

- автомобіль марки "Mercedes-Benz ML250", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3;

- автомобіль марки "Lexus", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4.

Факт встановлення вини у скоєнні ДТП ОСОБА_4, за ознаками пункту 124 КУпАП підтверджено постановою Оболонського районного суду міста Києва від 03.06.2016 у справі № 756/5410/16-п.

На підставі рахунка від 20.04.2016 № ЮА-0473 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 26 642, 83 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.04.2016 № 015220.

Згідно полісу АЕ/3615714, наданого МОТОРНИМ (ТРАНСПОРТНИМ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки "Lexus", державний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідачем з франшизою 0 грн. та лімітом по майну в 50 000 грн.

Позивач звертався до відповідача з заявою від 10.05.2016 № 17471 про виплату страхового відшкодування в сумі 26 642,83 грн. Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське" здійснило оплату відповідної заяви у розмірі 9 855, 89 грн. Відповідач суму страхового відшкодування позивачу повністю не відшкодував, що і було підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду з цивільної справи (постанова Оболонського районного суду міста Києва від 03.06.2016 у справі № 756/5410/16-п), що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Складова шкоди доведена позивачем, а вина ОСОБА_4 установлена постановою суду про адміністративне правопорушення з цивільної справі, і є обставиною, яка не потребує доказування.

У позивача виникло право вимоги до особи винної у ДТП. Оскільки відповідач не є винною особою, а лише несе відповідальність в силу договору обов'язкового страхування, що підтверджується наявністю полісу АЕ/3615714, то відповідач несе відповідальність винної особи на умовах, що визначені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з приписами статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Відповідно до звіту про оцінку від 16.04.2016 КТС № 01-16/04 експерта ОСОБА_5 коефіцієнт фізичного зносу деталей пошкодженого автомобіля "Mercedes-Benz ML250" становить 0,3196, а вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу деталей, складає 19 132,67 грн. Таким чином до уваги береться саме звіт.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди в розумінні вимог статті 1166 ЦК України та право регресного відшкодування. Відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю "Mercedes-Benz ML250", було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, в тому числі докази відсутності вини у заподіяних позивачеві шкоди. Тобто, у позивач не позбавлений права на відшкодування різниці суми страхового відшкодування стягнути з винної особи, яка заподіяла шкоду під час дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в сумі 9 276, 78 грн. (19 132, 67 грн. - 9 855, 89 грн.)

У задоволенні решти частини позовних вимог в сумі 7 510, 16 грн., слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 09.12.2016, згідно ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70А, , страхове відшкодування в сумі 9 276, 78 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 761, 51 грн., видавши наказ.

3. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 14.12.2016

Суддя Ю.О.Підченко