ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення скарги без розгляду

13.12.2016 Справа № 13/405/09

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-будівельне підприємство Форт на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби по справі № 13/405/09,

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії відділення Публічного акціонерного товариства Промінвестбанк в м. Запоріжжя (69600, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 20а)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-будівельне підприємство Форт (69015, м. Запоріжжя, вул. Таганська, 16)

про стягнення суми,

Заінтересована особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10)

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від заінтересованої особи: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 р. в господарський суд Запорізької області від ТОВ Інженерно-будівельне підприємство Форт (відповідача у справі) надійшла скарга (вих. № 195 від 10.11.2016 р.), в якій заявник просить визнати незаконною бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо не призначення рецензування звітів про оцінку майна від 21.03.2016 № 21032016_21 і № 21032016_22, виконаних ПП Консалтінгова фірма Експоком, а також визнати незаконними дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо передачі на реалізацію арештованого майна - бетононасосу (який встановлюється стаціонарно на автомобіль) типа ЕМР 80-32/4 інв. № 20489 за ціною 240250,00 грн. та установки для виготовлення бетонних блоків з подвійним бункером КРМ 25 інв. № 20828 за ціною 412675,00 грн.

В обґрунтування вимог за скаргою, заявник (позивач), вказував на наступні обставини. На примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя знаходиться наказ господарського суду Запорізької області № 13/405/09 від 04.01.2010 року про стягнення з ТОВ «ІБП «Форт» на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості в сумі 1 709 240,39 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно (виконавче провадження 20851768).

14.04.2016 року ТОВ «ІБП «Форт» отримано постанову державного виконавця від 18.03.2016 р. про призначення експерта (спеціаліста) ОСОБА_1 і повідомлення щодо результатів оцінки арештованого майна, а саме: бетононасосу (який встановлюється стаціонарно на автомобіль) типа ЕМР 80-32/4 інв. № 20489 за ціною 240250,00 грн. та установки для виготовлення бетонних блоків з подвійним бункером КРМ 25 інв. № 20828 за ціною 412675,00 грн. (далі за текстом - Майно)

19.04.2016 р. представнику Боржника було надано можливість ознайомитися зі звітами про оцінку Майна № 21032016_21 і № 21032016_22, з яких вбачається, що вони виконані ПП «Консалтінгова фірма «Експоком».

Проаналізувавши зазначені звіти щодо методичних підходів, методів та оціночних процедур, застосованих при оцінці, обґрунтованість використаних припущень Скаржник дійшов висновку про те, що визначена за результатами оцінки вартість Майна є заниженою і такою, що не відповідає дійсності.

Тому Скаржник скористався своїм правом, наданим йому ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», і 25 квітня 2016 року надав державному виконавцю заперечення щодо результатів оцінки.

Заявник вважає, що бездіяльність Державної виконавчої служби щодо не призначення рецензування звіту і дії з передачі Майна на реалізацію за ціною, визначеною за таким звітом, який не було рецензовано, є незаконними.

Вказує, що норма частин 3, 4 статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час спірних відносин), передбачає обовязок державного виконавця призначити ре цензування звіту про оцінку майна у разі наявності заперечень однієї із сторін проти результатів оцінки.

В даному випадку, відповідач подав заперечення на звіт про оцінку майна, однак дії по призначенню рецензування державний виконавець не вчинив. У звязку з цим, відповідач вважає, що така бездіяльність державного виконання є неправомірною.

Наголошує, що оскільки вартість майна визначена державним виконавцем без дотримання вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з відсутністю рецензування звітів, дії державного виконавця з надання заявки організатору електронних торгів на реалізацію арештованого Майна, є такими, що суперечать нормам Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Посилаючись на вищевикладене, відповідач просив скаргу задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., через звільнення з посади судді Серкіза В.Г., 11.11.2016 р. скаргу по справі № 13/405/09 передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою від 11.11.2016 р. відновлено строк для розгляду скарги на дії ВДВС, скарга прийнята до розгляду суддею Мірошниченко М.В. та призначена до розгляду на 13.12.2016р.

Відповідач вимоги суду, викладені в ухвалі від 11.11.2016 р. щодо надання витребуваних судом документів не виконав, свого представника в судове засідання 13.12.2016 р. не направив, натомість, 12.12.2016р. відповідачем (заявником) була подана заява, в якій ТОВ Інженерно-будівельне підприємство Форт просить залишити без розгляду скаргу на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби від 10.11.2016 р.

Позивач та заінтересована особа вимоги суду, викладені в ухвалі від 11.11.2016 р. щодо надання письмового відзиву та витребуваних судом документів не виконали, процесуальним правом на участь представників у судовому засіданні не скористалися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвала господарського суду від 11.11.2016 р. була направлена судом на належні адреси позивача, відповідача та Заінтересованої особи.

Тобто, про час та місце слухання даної справи позивач, відповідач та Заінтересована особа були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки про час та місце судового розгляду скарги сторони та Заінтересована особа були повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі їх представників.

У відповідності до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

В судовому засіданні 13.12.2016 р. винесено ухвалу про залишення скарги без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Серкіз В.Г.) від 21.12.2009р. у справі № 13/405/09 позов ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії відділення ПАТ Промінвестбанк м. Запоріжжя до ТОВ Інженерно-будівельне підприємство Форт про стягнення 1709555,09 грн. задоволено.

На виконання рішення суду 04.01.2010 р. виданий відповідний наказ про стягнення 1709555,09 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Слід зазначити, що згідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що ухвалою господарського суду від 11.11.2016р. про прийняття скарги та призначення її до розгляду на 13.12.2016р. від сторін були витребувані певні докази, в тому числі від відповідача (заявника), зокрема, було витребувано: оригінали документів, доданих до скарги; документальне підтвердження наведених у скарзі доводів.

Витребувані ухвалою господарського суду докази, зокрема - документальне підтвердження наведених у скарзі доводів, мають істотне значення для розгляду скарги, оскільки лише за наявності документального підтвердження наведених у скарзі доводів, є можливим для господарського суду встановити факт неправомірності дій (бездіяльності) державної виконавчої служби і, відповідно, визначити обґрунтованість заявлених у скарзі вимог. Без наявності вказаних доказів, суд не має можливості встановити факт порушення прав відповідача з боку державної виконавчої служби.

Також суд зауважує, що представник відповідача (заявника) не зявився в засідання господарського суду, і його неявка перешкоджає розгляду скарги.

Натомість, до господарського суду 12.12.2016 р. від заявника надійшла письмова заява (за підписом генерального директора), в якій він просить залишити скаргу без розгляду.

Вказані обставини у їх сукупності позбавляють суд можливості визначити обґрунтованість заявлених вимог за скаргою і повно та всебічно дослідити усі обставини справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Аналіз загальних засад господарського судочинства і порядку оцінки доказів дає підстави дійти до висновку, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення (ухвали) навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Ненадання витребуваних судом документів (доказів) та неявка представника заявника не надає можливості розглянути скаргу по справі № 13/405/09 по суті заявлених вимог.

У відповідності до ст. 121-2 ГПК України господарський суд розглядає скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів. Органи державної виконавчої служби здійснюють виконавче провадження в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно до п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно до п.4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України, при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору;

- позивач не подав витребувані документи або не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

З огляду на викладене, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-будівельне підприємство Форт на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби по справі № 13/405/09, підлягає залишенню без розгляду в порядку п. 5 ч. 1 ст.81 ГПК України.

Керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерно-будівельне підприємство Форт, м. Запоріжжя на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби по справі № 13/405/09 залишити без розгляду.

Суддя М.В. Мірошниченко