ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 р. Справа № 917/1473/16

За позовом Приватного підприємства "ГЛОУБКОР", вул.Садовського, 14, м.Полтава, 36034

до 1. Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", вул.Пушкінська, 42/4, м.Київ, 01004

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД УКРБУДМАШ", вул.Садовського, 8, м.Полтава, 36034

про стягнення 22 483,66 грн. (відповідно до заяви від 29.11.2016р. вх. канцелярії суду №14741)

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Кузьменко С.В. дов. б/н від 09.04.2015р.

від відповідача 1: Мірошник О.М. дов.196 від 17.03.2014р.

2: не з"явився

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть спору: розглядається позовна заява про солідарне стягнення з відповідача 1 за договором банківського рахунку № 91122/z6 від 20.01.2011 р. та з відповідача 2 за договором поруки від 31.07.2016 р. упущену вигоду у розмірі 22 483,66 грн. (відповідно до заяви від 29.11.2016р. вх. канцелярії суду №14741).

Ухвалою суду від 08.11.2016 року, за клопотанням представника позивача, продовжено сторок розгляду справи на п"ятнадцять днів.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" продав валюту ПП "ГЛОУБКОР" по курсу нижче встановленого курсу міжбанку на час укладення Договору банківського рахунку при наявності реальної можливості продати її по діючому міжбанківському ринковому курсу, чим завдало збитків, як власнику різниці гривневого еквівалента валютної виручки.

29.11.2016р. за вх. канцелярії суду №14741 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Позивач, керуючись наданою офіційною інформацією Національного банка України, щодо встановлення середньозваженого міжбанківського курсу НБУ, який був встановлений в період продажу Банком обов'язкової частини іноземної валюти, просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" 22 483,66 грн. упущеної вигоди.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд розцінює дану заяву як зменшення розміру позовних вимог та приймає її до розгляду в даному позовному провадженні як таку, що подана відповідно до чинних процесуальних норм. Спір розглядається в межах предмету спору в редакції наведеної заяви. При цьому судом враховано п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

В судовому засіданні 05.12.2016 року за вх. канцелярії суду №15052 від представника позивача надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

В ході дослідження матеріалів справи суд, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання щодо розгляду даної справи у колегіальному складі суду відповідно до ст. 46 ГПК України.

Представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та посилається на те, що ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" дійснюючи операції щодо продажу на міжбанківському валютному ринку України валюти ПП "ГЛОУБКОР" діяв виключно на підставі діючого законодавства України та укладеного між ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ПП "ГЛОУБКОР" Договору банківського рахунку, що підтверджено рішеннями у справах №917/1284/15 та №917/893/16.

Представник відповідача 2 в судове засідання жодного разу не з"явився, вимог ухвал суду не виконав, відзиву чи будь-яких заперечень на позов суду не надав, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідно до пп. 3.5.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідач 2 вважається належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань та про покладені на нього обов'язки.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

За умовами укладеного між Приватним підприємством «ГЛОУБКОР» та Публічним акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк») Договору банківського рахунку № 91122/z6 від 20 січня 2011р. (далі-Договір), Банк (ПАТ«Креді Агріколь Банк») зобов'язався відкрити Клієнту (ПП «ГЛОУБКОР») Поточний рахунок, приймати і зараховувати на Поточний рахунок грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Поточного рахунку та проведення інших операцій за Поточним рахунком відповідно до умов даного Договору та вимог законодавства України (п.п. 2.1. Договору). Згідно п.2.2. даного Договору, дія цього договору поширюється на всі Поточні рахунки, відкриті Клієнтом в Банку, окрім карткових та вкладних (депозитних) рахунків.

Відповідно до п.4.5.3. Договору, зарахування іноземної валюти на поточний рахунок клієнта здійснюється відповідно до чинного законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Одержані перекази в іноземній валюті Банк зараховує на Поточний рахунок не пізніше наступного Робочого дня після вказаної в Розрахунковому документі Дати валютування та за умови одержання підтвердження від іноземного банку про зарахування цих коштів на кореспондентський рахунок Банку.

24.11.2014 року на розподільчий рахунок № 2061 ПП «Глоубкор» в ПАТ «Креді Агріколь Банк», надійшли грошові кошти в розмірі 1 074 000,00 (один мільйон сімдесят чотири тисячі рублів 00 коп.) рос. руб. В подальшому, 25.11.2014 року, працівниками ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був проведений обов'язковий продаж 75% надходжень в іноземній валюті, згідно до вимог Постанови НБУ «Про регулювання ситуації на валютному ринку» від 20.11.2014 № 734, що складає 805 500,00 (вісімсот п'ять тисяч російських рублів 00 коп.) рос.рублів.

26.12.2014 року на розподільчий рахунок ПП «Глоубкор» № 2061 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», надійшли кошти в розмірі 2480000 (два мільйони чотириста вісімдесят тисяч) російських рублів. В подальшому, 29.12.2014 року, працівниками ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був проведений обов'язковий продаж 75 % надходжень, згідно до вимог Постанови НБУ «Про регулювання ситуації на валютному ринку» від 01.12.2014 № 758, що складає 1 860 000,00 російських рублів, за курсом - 0,284, який самостійно встановлений працівниками банку. Загальна сума отриманих коштів від обов'язкового продажу 75 % надходжень в іноземній валюті склала 528240,00 грн.

30.12.2014року на розподільчий рахунок № 2061 ПП «Глоубкор» в ПАТ «Креді Агріколь Банк», надійшли грошові кошти в розмірі 66 702,00 (шістдесят тисяч сімсот два долари США 00 центів) доларів США. В подальшому, 06.01.2015 року, працівниками ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був проведений обов'язковий продаж 75% надходжень в іноземній валюті, згідно до вимог Постанови НБУ «Про регулювання ситуації на валютному ринку» від 01.12.2014 № 758, що складає 50 026 50 (п'ятдесят тисяч двадцять шість доларів США 50 центів ).

Як зазначає в позові Позивач, згідно п.2. Постанови НБУ «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» № 734 від 20.11.2014 та п. 2 Постанови НБУ «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» № 758 від 01.12.2014 року установлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб. Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

НБУ приймав ряд постанов по обов'язковому продажу валютної виручки. А саме, це постанова НБУ № 734 від 20.11.2014 року та постанова НБУ №758 від 01.12.2014 р. "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", якими запроваджено розмір обов'язкового продажу валюти 75% від надходжень з-за кордону на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків

Відповідно до п.п.2 п.6 Постанови НБУ « Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» № 758 від 01.12.2014 року уповноважені банки здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти за гривні на міжбанківському валютному ринку України відповідно до нормативно - правового акта Національного банку України, що регулює порядок та умови торгівлі іноземною валютою. Таким НПА є Постанова НБУ від 10.08.2005 р. №281 про затвердження "Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою" (далі постанова НБУ №281).

Згідно п. 4 розділу 1 Положення «Про порядок та умови торгівлі іноземною валютою», затвердженою Постановою НБУ «Про затвердження нормативно правових актів НБУ» від 10.08.2005 року № 281, міжбанківський валютний ринок України - це сукупність відносин у сфері торгівлі іноземною валютою в Україні між суб'єктами ринку, між суб'єктами ринку та їх клієнтами ( у тому числі банками нерезидентами), між суб'єктами ринку і Національним банком, а також Національним банком та його клієнтами.

В п. 5 Постанови НБУ №281 від 10.08.2005 року зазначено імператив торгівлі валютою на міжбанківському валютному ринку виключно НБУ та суб'єктам ринку (банкам та ліцензованим фінансовим установам). Пунктом 6 Постанови НБУ № 281 встановлено право суб'єктів ринку здійснювати купівлю й продаж валюти виключно на міжбанківському валютному ринку.

Згідно п. 13 Положення затвердженого Постановою НБУ №281 (далі -Положення) банки мають право здійснювати торгівлю іноземною валютою виключно у випадках і в порядку, передбачених цим Положенням.

Одним з випадків, передбачених Положенням, для обов"язкового продажу валюти є виручка за поточними торговельними операціями за експорт товару без відстрочення або з відстроченням платежу не більше 90 днів. Згідно п. 13 розділу III Положення банк зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня після зарахування на розподільчий рахунок продати без доручення клієнта валютну виручку, яка підлягає обов'язковому продажу. Відповідно до п. 36 Положення банки мають право здійснювати торгівлю іноземною валютою за договірним курсом за кожною операцією.

Пунктом 37 положення встановлено, НБУ своєю постановою правління може установлювати розмір маржі, на яку курс купівлі та продажу валюти може відхилятися від офіційного.

З вищевикладеного Позивач зробив висновки, що тільки Банк в якому обслуговується клієнт міг продати обов'язкову частину валютної виручки Клієнта, адже заява чи згода на її продаж чи встановлення курсу не вимагається; по-друге, Банк зобов'язаний зробити це виключно на міжбанківському валютному ринку; по-третє, продаж здійснюється за ринковим договірним курсом між суб'єктами міжбанківському валютного ринку.

Таким чином:

- продаж валюти в розмірі 1 074 000,00 (один мільйон сімдесят чотири тисячі рублів 00 коп.) рос. руб. Банком був здійснений за курсом, що складав 0,332 гривень за 1 рос. рубль., загальна сума отриманих коштів від даного продажу становить 266 757,43 грн. Натомість середньозважений курс міжбанку який діяв на момент продажу становив 0,3355 грн. за 1 рос. рубль (інформація згідно сайту http://minfin.com.ua/), і кошти які б могло отримати підприємство від продажу обов'язкової частини валюти за середньозваженим міжбанківським курсом становила 270 245,25 грн.;

- Середньозважений курс міжбанку який діяв на момент продажу валюти в розмірі 2480000 (два мільйони чотириста вісімдесят тисяч) російських рублів становив 0,288 грн. за 1 рос. рубль (інформація згідно сайту http://minfin.com.ua/), і кошти які б могло отримати підприємство від продажу обов'язкової частини валюти за середньозваженим міжбанківським курсом становила 535 680,00 грн.;

- Продаж валюти в розмірі 66 702,00 (шістдесят тисяч сімсот два долари США 00 центів) доларів США був здійснений за курсом, що складав 15,7442 гривень за 1 долар США. Натомість середньозважений курс міжбанку який діяв на момент продажу становив 16,36 грн. за 1 долар США (інформація згідно сайту http://minfin.com.ua/), і кошти які б могло отримати підприємство від продажу обов'язкової частини валюти за середньозваженим міжбанківським курсом становила 818 433,54 грн.

З врахуванням наведеного Позивач вважає, що Банк продав валюту по курсу нижче встановленого курсу міжбанку на час укладення Договору при наявності реальної можливості продати її по діючому міжбанківському ринковому курсу, чим завдав збитків ПП "ГЛОУБКОР" як власнику різниці гривневого еквівалента валютної виручки.

Крім того, Позивач посилається на Договір поруки який було укладено 31 липня 2016 року між ПП "ГЛОУБКОР" та ТОВ "ЗАВОД УКРБУДМАШ". За умовами Договору поруки ТОВ "ЗАВОД УКРБУДМАШ" виступив поручителем за борговими зобов'язання ПАТ«Креді Агріколь Банк» , зокрема, щодо сплати упущеної вигоди, грошових коштів отриманих в розмірі 41067,57 грн.

Таким чином, ПП "ГЛОУБКОР" на підставі ст. 11 ЦКУ та ст. 22 ЦК України просить суд стягнути з ПАТ«Креді Агріколь Банк» та ТОВ "ЗАВОД УКРБУДМАШ" солідарно упущену вигоду в розмірі 22 483,66 грн. (відповідно до заяви від 29.11.2016р.).

При винесенні рішеня суд виходить з наступного:

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв"язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною (ст. 224 Господарського кодексу України).

Крім того, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

В пояснення та у відзиві на позовну заяву представники ПАТ«Креді Агріколь Банк» зазначають, що відповідно до "Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою", що затверджено постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2005 p. N 281, а також Постанови "Про врегулювання врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному і ринках України" від 1 грудня 2014 року N 758, листу від 24.09.2014 p. N 24-008/54205, Національний банк України довів до відома уповноважених банків України, що банківська спільнота разом із найбільшими учасниками зовнішньоекономічної діяльності (експортерами та імпортерами) з метою стабілізації панічних настроїв населення та запобігання розхитуванню фінансової системи держави прийняла рішення про встановлення індикативного валютного курсу. В листі повідомлялось, що НБУ буде щоденно розміїцувати інформацію про індикативні курси основних валют, з якими здійснюються операції на міжбанківському валютному ринку України, на своїй сторінці в інформаційній системі Thomson-Reuters NBU01.

Індикативний курс гривні до іноземних валют є орієнтиром, який банки брали до уваги під час здійснення операцій на міжбанківському валютному ринку України.

Листом Національного банку України N 24-011/64178 від 04.11.2014 р. було продовжено застосування індикативного курсу під час здійснення операцій на міжбанківському валютному ринку України. Національний Банк України не підтверджує заявки банку, які надійшли в Систему підтвердження угод на МВРУ, у разі виявлення фактів, які можуть свідчити про спробу банку здійснити маніпулювання на грошовому-кредитному ринку при купівлі-продажу іноземної валюти, зокрема, подання заявки за курсом, який суттєво відмінний від встановленого.

Згідно п. 13 "Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою", що затверджено постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2005 p. N 281 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Положення) суб'єкти ринку мають право здійснювати торгівлю іноземною валютою виключно у випадках і в порядку, передбачених цим Положенням.

Пункт 4 Положення визначає поняття. А саме, міжбанківський валютний ринок України - це сукупність відносин у сфері торгівлі іноземною валютою в Україні між суб'єктами ринку, між суб'єктами ринку та їх клієнтами (у тому числі банками-нерезидентами), між суб'єктами ринку і Національним банком, а також Національним банком і його клієнтами. Таким чином, виходячи зі змісту поняття "міжбанківський валютний ринок" до цих відносин відносяться:

а) відносини між суб'єктами ринку (відносини між банками);

б) відносини між суб'єктами ринку та їх клієнтами (відносини між банками та клієнтами);

в) відносини між суб'єктами ринку та Національним банком України;

г) відносини між Національним банком України та його клієнтами.

Отже, відносини між Позивачем та Відповідачем і є відносинами на міжбанківському валютному ринку України.

В свою чергу, п. 15 Положення передбачає, що уповноважені банки мають право здійснювати власні операції в межах установлених лімітів відкритої валютної позиції.

Пункт 28 Положення передбачає, що суб'єкт ринку під час функціонування Системи підтвердження угод підтверджує:

- угоди (договори) з купівлі-продажу як безготівкової, так і готівкової іноземної валюти за гривні, укладені з іншими суб'єктами ринку;

- угоди (договори) з купівлі-продажу як безготівкової, так і готівкової іноземної валюти за гривні, укладені з Національним банком;

- операції за заявами та дорученнями клієнтів (крім суб'єктів ринку), що здійснюються в межах одного суб'єкта ринку. Суб'єкт ринку підтверджує зазначені операції за кожною іноземною валютою за загальним обсягом купівлі та/або продажу іноземної валюти за гривні та середньозваженими курсами гривні до іноземної валюти, за якою здійснено ці операції.

Пунктом 29 Положення визначено, що порядок проведення функціонування Системи підтвердження угод визначається окремими нормативно-правовими актами Національного банку., зокрема "Правила функціонування Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України Національного банку України та перерахування (зарахування) коштів за окремими операціями з іноземною валютою і банківськими металами", що затверджені НБУ від 10.08.2005 № 281 (далі - Правила).

Відповідно до п. 2.1 Правил в редакції, що діяли на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що уповноважений банк (уповноважена фінансова установа) включає в заявку (далі -Заявка) на участь у Системі підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України Національного банку України (далі - Система підтвердження угод) усі потреби клієнтів, які не можуть бути задоволені в межах цього уповноваженого банку (цієї уповноваженої фінансової установи), а також власні потреби щодо купівлі-продажу іноземної валюти та банківських металів за гривні із зазначенням виду валюти та/або банківського металу, курсу та обсягу купівлі та/або продажу, а також ознаку операції: за дорученням клієнта або операція за власними потребами в межах лімітів відкритої валютної позиції.

Таким чином, враховуючи той факт, що обов'язковому продажу підлягало 805 500,00 російських рублів, то Відповідач мав можливість задовольнити дану вимогу клієнта за рахунок власної валютної позиції (при цьому, Відповідачем було суворо дотримано індикативного курсу, встановленого НБУ).

На виконання вимог п. 28 Положення Відповідачем було повідомлено ПП "Глоубкор" про операцію відносно обов'язкового продажу іноземної валюти Позивача за 25.11.2014 року у консолідованому звіті Відповідача до НБУ згідно Заявки на здійснення внутрішніх операцій. Так за 25.11.2014 року Відповідачем було здійснено продаж 8 566 520,29 рос. рубля (у вказану суму входить і операція відносно продажу 805 500,00 рос. рублів Позивача), про що отримано реєстр підтвердження валютних угод на міжбанківському валютному ринку України від 25.11.2014 року (докази в матеріалах справи).

05 лютого 2015 року Національним банком України було прийнято рішення про відмову від застосування Індикативного курсу гривні. Саме з цієї дати Відповідач мав можливість та право здійснювати обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті по офіційному курсу НБУ.

Обов"язок по відшкодуванню збитків настає для суб"єктів господарювання у разі порушення господарського зобов"язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст.ст. 224, 225 Господарського України, ст. 623 Цивільного кодексу України) або внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим у ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяної ним шкоди є наявність складу правопорушення : протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому розмір збитків (шкоди) має довести сторона, яка їх зазнала, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів цивільного правопорушення звільняє заподіювача шкоди від відповідальності.

Виходячи з цього, позивач повинен довести, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача, безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням шкоди та її розмір.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи матеріали справи, пояснення представників сторін по справі, суд встановив, що ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» діяв виключно в межах чинного законодавства України та вимог Національного банку України. Згідно п.9.1 Договору банківського рахунку № 91122/z6 Банк не несе відповідальності за Договором у разі відсутності його вини. Пункт 9.6 Договору вказує, що Банк не несе відповідальності за будь-який ризик, що виникає в результаті коливання курсів валют під час виконання міжнародних платежів та валютних операцій, такий ризик (відповідальність) покладається виключно на Клієнта.

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати згідно приписів ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33,43,49, ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 07.12.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя