РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 918/401/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Огороднік К.М. ,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 29.09.2015р. №2

від відповідачів:

- ПП - фірми "АЛРІ": не з'явився

- ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна": не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", м.Київ

на рішення господарського суду Рівненської області

від 22.06.16 р. у справі № 918/401/16 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд", с.Селець, Дубровицького району Рівненської області

до - Приватного підприємства - фірма "АЛРІ", м.Рівне,

- ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", м.Київ

про стягнення коштів в сумі 224 876,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.06.2016р. у справі №918/401/16 позов ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" до Приватного підприємства - фірма "АЛРІ" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" про стягнення коштів в сумі 224876,01грн. - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд" 223876,01грн. заборгованості, 3373,14грн. витрат по сплаті судового збору та 9570,00грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Стягнуто солідарно з Приватного підприємства фірми "АЛРІ" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд" - 1000,00грн. заборгованості.

Видано накази.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм чинного законодавства;

- покликається на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, що потягнуло ухвалення незаконного судового рішення;

- зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував, по яких саме накладних і за який товар ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" розрахувалося з позивачем, а по яких ні. З урахуванням п.1.1, п.5.2 договору це має суттєве значення для правильного вирішення справи;

- не погоджуючись з думкою суду, зокрема, що: "Факт отримання товару відповідачем, видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п.1 оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013р.).", стверджує, що даний висновок суперечить умовам договору (наявним у справі доказам);

- обґрунтовує, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення, допустив порушення приписів ч.2 ст.82 ГПК України, оскільки не надав належної оцінки доказам наявним у справі;

- вказує, що матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про виникнення обов'язку у ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" оплатити поставлений товар на суму 224876,01грн., адже, у справі відсутні будь-які документи, що свідчили б про реалізацію ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" поставлених позивачем товарів на вказану суму. Отже, у ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" не виникло обов'язку оплатити поставлений товар на суму 224876,01грн.;

- додає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" порушило строк розрахунку з позивачем, визначений пунктом 5.2 договору, що, в свою чергу свідчить про те, що позивач не має права вимагати від ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" оплати в сумі 224876,01грн., оскільки строк виконання зобов'язання ще не настав;

- констатує, що дані обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті і ухвалення законного рішення, але вони залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.11.2016р. відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 22.11.2016р..

22.11.2016р. до суду від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" надійшло письмове заперечення від 21.11.2016р. на апеляційну скаргу.

22.11.2016р. до суду від Приватного підприємства - фірми "АЛРІ" надійшла заява від 21.11.2016р., в якій останній просить розглядати справу за відсутності його представника.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.12.2016р.. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" відповідні документи та додаткові пояснення по справі.

На виконання ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. до суду 05.12.2016р. від Приватного підприємства - фірми "Рекорд" надійшло клопотання від 05.12.2016р. про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: копії актів прийомки-передачі послуг до договору №6348 від 02.02.2016р.; копії банківських виписок про оплату товару; копії вхідної кореспонденції (листування) ТОВ-фірми "Рекорд" з ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", а саме отриманні звіти про реалізацію; копії вихідної кореспонденції (листування) ТОВ-фірми "Рекорд" з ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна".

05.12.2016р. до суду від Приватного підприємства - фірми "Рекорд" надійшли додаткові пояснення від 05.12.2016р. до відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" вимоги, які викладені в ухвалі Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016р., не виконало.

Відповідачі в судове засідання 06.12.2016р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвала Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. про відкладення розгляду апеляційної скарги на 06.12.2016р. всім сторонам процесу надіслана у встановленому порядку, що підтверджується відміткою канцелярії суду у лівому нижньому куті на зворотній стороні зазначеної ухвали.

Вказана ухвала надіслана на адресу відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", а саме: 02094, м.Київ, проспект Ю.Гагаріна, 14,оф.32, однак повернулась з відміткою поштового відділення: "зак. тер. зб.".

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в графі місцезнаходження юридичної особи - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" зазначена адреса, а саме: 02094, м.Київ, проспект Ю.Гагаріна, 14,оф.32 (а.с.120, т.1).

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, ухвалою суду від 22.11.2016р. про відкладення розгляду апеляційної скарги, участь учасників судового процесу в судовому засіданні визначалась на власний розсуд, нові докази не витребовувались та повідомлено, що неявка уповноважених представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у ній матеріалами.

Крім того, слід зазначити, що ухвала суду від 22.11.2016р. про відкладення розгляду апеляційної скарги на 06.12.2016р. також надіслана на адресу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", а саме: 02660, м.Київ, проспект Визволителів, 5, оф.7 та отримана останнім 28.11.2016р. за довіреністю згідно договору, про що свідчить відмітка на повідомленні про отримання поштового відправлення.

Представник ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірми "Рекорд" в судовому засіданні 06.12.2016р. заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення господарського суд Рівненської області від 22.06.2016р. у справі №918/401/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Приватне підприємство - фірма "АЛРІ" не скористалося правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представників відповідачів, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційну скаргу за відсутності представників останніх.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2015р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірмою "Рекорд" (постачальник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (практікер) було укладено договір поставки №6348 (далі договір), згідно п.п.1.1, 1.2 якого, постачальник зобовязується поставити і передати у власність практікер, а практікер прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями практікер та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору (додаток №2 Бланк форми замовлення"), на умовах цього договору; практікер надає постачальникові рекламні, маркетингові, інформаційні та інші послуги у порядку та згідно з додатком №3 "Умови загальних та спеціальних послуг практікер" та додатковими угодами до цього договору. Надання рекламних послуг, послуг передпродажної підготовки товарів та інших послуг підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг (а.с.11-22, т.1).

Відповідно до п.2.1 договору, постачальник повинен поставляти товари практікер вільними від всіх і будь-яких зобов'язань і обтяжень перед третіми особами (включаючи сплату обов'язкових платежів, податків, мита), вчасно, до відповідного ТЦ. Відповідна адреса ТЦ Практікер вказується у замовлені практікер.

У відповідності до п.2.4 договору, постачальник поставляє товари разом з усією відповідною документацією (сертифікати якості, ветеринарні сертифікати, сертифікати відповідності, гігієнічні сертифікати, інструкції з використання, гарантійні сертифікати тощо), яка вимагається відповідно за законодавством України для оптової чи роздрібної реалізації товару. Зазначені вище документи мають бути складені українською мовою та надані у оригіналах чи належним чином засвідчених копіях. Упаковка та/або товар повинні містити належне маркування (в тому числі наявність на товарі та/або упаковці Національного знака відповідності, якщо його нанесення на товар передбачено технічним регламентом на відповідний вид товару) та інформацію, визначену ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Пунктами 2.8.1, 2.8.2 договору сторони встановили, що зобов'язання постачальника щодо поставки товару буде вважатися виконаним, якщо постачальник:

- поставив товари до ТЦ, зазначеного у замовленні, із усією супроводжувальною документацією, яка вимагається чинним законодавством України та цим договором, і якщо внаслідок прийнята було встановлено, що товари повністю відповідають вимогам, що передбачені законодавством, або процедурі, що встановлена законом, умовами замовлення практікер та цьому договору;

- надав практікер видаткову та податкову накладні, в яких ціни повністю співпадають з цінами у затвердженій сторонами специфікації, а кількість товару співпадає з фактичною кількістю товару в підписаній сторонами транспортній накладній.

Пунктами 5.1 договору сторони передбачили, що постачальник зобов'язаний поставляти товари за цінами, зазначеними у специфікації/прайс листі, затвердженому сторонами у додатку №1 до цього договору.

В силу п.5.2 договору, практікер оплачує товари шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника визначений у договорі, протягом 14 банківських днів з моменту реалізації товару практікер за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені податкові та видаткові накладні (з врахуванням коригувань та виправлень недоліків, які можуть бути виявлені під час прийому товару) до головного офісу покупця, в термін не більше ніж 5 календарних днів з дня поставки товарів. Оплата товарів здійснюється практікер виключно в платіжні для практікер дні, якими є робочі вівторок і четвер. Якщо платіжний день припадає на не робочий або вихідний день, то оплата здійснюється в найближчий робочий платіжний день.

Відповідно до п.12.3 договору, будь-які документи, які відправляються практікер по факсу, по електронній пошті постачальника або за допомогою системи ЕDІ мають повну юридичну силу, породжують права та обов'язки для сторін, можуть бути представлені до судових інстанцій в якості належних доказів та не можуть заперечуватися постачальником.

Термін дії договору встановлюється з моменту підписання і до 31.12.2015р.. Строк дії цього договору за відсутності на те заперечень сторін, автоматично продовжується на кожен наступний рік, але не більше ніж на три роки (п.12.1.1 договору).

Додатками до договору є №1 специфікація/прайс-лист, №2 бланк форми замовлення, №3 умови загальних та спеціальних послуг практікер (а.с.23-27, т.1).

Договір поставки №6348 від 02.02.2015р. та додатки до нього підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток.

Також, 16.02.2016р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірмою "Рекорд" (кредитор) та Приватним підприємством - фірмою "АЛРІ" (поручитель) укладено договір поруки №01/15 (далі договір поруки), згідно п.1 якого поручитель поручається перед кредитором грошовою сумою в розмірі 15000,00грн., за виконання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", місцезнаходження: 02660, м.Київ, проспект Визволителів, 5, офіс 7, , надалі за текстом "боржник" своїх зобовязань, що виникли з договору поставки №6348 від 02.02.2015р., який був укладений між кредитором та боржником (а.с.28, т.1).

У відповідності до п.3.1 договору поруки, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.4.1 договору поруки, порука припиняться з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняться, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняться у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р., але не пізніше моменту припинення поруки згідно вимог цивільного законодавства (п.4.3 договору) (а.с.28, т.1).

Договір поруки від 16.02.2015р. №01/15 підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

На виконання умов договору поставки №6348 від 02.02.2016р. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" поставило ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" товар на загальну суму 370026,92грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними: від 26.02.2015р. №189 на суму 58342,68грн., від 03.03.2015р. №207 на суму 64179,00грн., від 05.03.2015р. №215 на суму 37094,42грн., від 12.03.2015р. №248 на суму 39165,38грн., від 16.03.2015р. №257 на суму 35259,96грн., від 20.03.2016р. №297 на суму 41622,54грн., від 21.03.2015р. №303 на суму 19808,98грн., від 16.05.2015р. №561 на суму 11625,12грн., від 10.06.2015р. №688 на суму 7321,44грн. та №689 на суму 10316,88грн., від 08.10.2015р. №922 на суму 20688,42грн., від 29.10.2015р. №962 на суму 24602,10грн. (а.с.48-59, т.1).

Вказані вище видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені відповідними печатками.

Крім того, при перегляді справи в суді апеляційної інстанції позивачем долучено до її матеріалів копії актів прийомки-передачі послуг до договору №6348 від 02.02.2016р.; копії банківських виписок про оплату товару; копії вхідної кореспонденції (листування) ТОВ-фірми "Рекорд" з ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", а саме отриманні звіти про реалізацію; копії вихідної кореспонденції (листування) ТОВ-фірми "Рекорд" з ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна".

Також, на виконання умов договору поставки №6348 від 02.02.2016р. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" було надано послуги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" згідно актів наданих послуг всього на суму 9738,79грн. згідно наступних актів приймання-передачі наданих послуг: від 30.04.2015р. №3954 на суму 4203,79грн., від 30.06.2015р. №5516 на суму 1447,46грн. та №4744 на суму 2588,56грн., від 31.07.2015р. №81 на суму 671,81грн., від 31.08.2015р. №246 на суму 521,17грн. та від 31.12.2015р. №743 на суму 306,00грн..

За вказаних обставин, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" звернулося до господарського суду Рівненського області з позовом до Приватного підприємства - фірма "АЛРІ" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" про стягнення коштів в сумі 224 876,01грн. (а.с.2-5, т.1).

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд", посилається зокрема на те, що на підставі договору поставки №6348 від 02.02.2015р. поставив ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" товар, вартість якого станом на день звернення до суду повністю не оплачена, а тому заборгованість в сумі 223876,01 грн. просить суд стягнути у примусовому порядку. Крім того, посилаючись на договір поруки №01/15 від 16.02.2015р., укладений з Приватним підприємством - фірма "АЛРІ", позивач просить суд стягнути 1000,00грн. заборгованості з відповідачів солідарно.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Рівненської області від 22.06.2016р. у справі №918/401/16 позов задоволено (а.с.67-74, т.1).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Визначаючи правову природу укладеного сторонами договору, встановлено, що такий має ознаки договору поставки, за яким, відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ч. ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 02.02.2015р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірмою "Рекорд" (постачальник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (практікер) укладено договір поставки №6348, згідно умов якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність практікер, а практікер прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями практікер та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору (додаток № 2 "Бланк форми замовлення"), на умовах цього договору; практікер надає постачальникові рекламні, маркетингові, інформаційні та інші послуги у порядку та згідно з додатком №3 "Умови загальних та спеціальних послуг практікер" та додатковими угодами до цього договору. Надання рекламних послуг, послуг передпродажної підготовки товарів та інших послуг підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг.

В подальшому ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірмою "Рекорд" на виконання своїх зобов'язань по договору від 02.02.2015р. №6348 було поставлено товару ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" на суму 370026,92грн., що стверджується відповідними видатковими накладними, а саме: від 26.02.2015р. №189 на суму 58342,68грн., від 03.03.2015р. №207 на суму 64179,00грн., від 05.03.2015р. №215 на суму 37094,42грн., від 12.03.2015р. №248 на суму 39165,38грн., від 16.03.2015р. №257 на суму 35259,96грн., від 20.03.2016р. №297 на суму 41622,54грн., від 21.03.2015р. №303 на суму 19808,98грн., від 16.05.2015р. №561 на суму 11625,12грн., від 10.06.2015р. №688 на суму 7321,44грн. та №689 на суму 10316,88грн., від 08.10.2015р. №922 на суму 20688,42грн., від 29.10.2015р. №962 на суму 24602,10грн., всього на суму 370026,92грн..

При цьому, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" було надано послуг згідно актів наданих послуг всього на суму 9738,79грн. згідно наступних актів приймання-передачі наданих послуг: від 30.04.2015р. №3954 на суму 4203,79грн., від 30.06.2015р. №5516 на суму 1447,46грн. та №4744 на суму 2588,56грн., від 31.07.2015р. №81 на суму 671,81грн., від 31.08.2015р. №246 на суму 521,17грн. та від 31.12.2015р. №743 на суму 306,00грн..

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" частково оплачено вартість поставленого товару, а саме на суму 135412,12грн., про свідчать долучені до матеріалів справи відповідні банківські виписки.

Поряд із цим, суму заборгованості в розмірі 9738,79грн., яку ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" зобов'язано оплатити ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", позивачем враховано в рахунок погашення заборгованості останнього перед ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірмою "Рекорд".

За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено прийняття ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" від позивача товару, що є предметом договору поставки за замовленнями та товаросупровідною документацією, без будь-яких заперечень та претензій щодо якості товару.

Водночас ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" з часу отримання товару не скористався правом відмовитися від товару та не надав суду доказів відмови та повернення позивачеві поставленого товару. Факт прийняття товару без будь-яких зауважень та претензій посвідчується підписом довіреної особи ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" та відтиском печаток останнього на видаткових накладних та доказів іншого суду не надано.

Слід також додатково зазначити, що покупець, відповідно до ст.691 ЦК України, зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ч.1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо договором купівлі-продажу не передбачено розстрочення платежу.

Пунктом 5.2 договору поставки від 02.02.2015р. №6348 сторони встановили, що практікер оплачує товари шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника визначений у договорі, протягом 14 банківських днів з моменту реалізації товару практікер за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені податкові та видаткові накладні (з врахуванням коригувань та виправлень недоліків, які можуть бути виявлені під час прийому товару) до головного офісу покупця, в термін не більше ніж 5 календарних днів з дня поставки товарів.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до приписів ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2).

Як вже наголошувалось, у вказаному вище пункті, відсутня конкретна вказівка на те, яка саме реалізація товару визначена сторонами: реалізація товару практікер як покупцю або реалізація товару практікер третім особам

При цьому, якщо пов'язувати термін проведення розрахунків із фактом реалізації товару третім особам, тобто після настання відповідної події, то варто врахувати таке.

Згідно зі ст.ст.251, 252 ЦК України, строком є певний період у часі, а саме роки, місяці, тижні, дні або години, зі спливом яких пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Якщо закріплене у п.5.2 договору поставки від 02.02.2015р. №6348 положення про розрахунок тлумачити так, що розрахунок за товар проводиться відповідачем за фактом його реалізації третім особам, то він не є вказівкою ні на строк виконання зобов'язання, який є певним періодом у часі, ні на його термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Для того, щоб розглядати факт реалізації товару терміном, в який підлягає виконанню зобов'язання зі здійснення розрахунку за товар, необхідно, щоб така реалізація була подією, яка неминуче має настати. Однак реалізація товару не може бути подією, яка має неминуче настати, оскільки по-перше, залежить від волі людини, а не є явищем об'єктивної реальності, а по-друге, може як настати, так і не настати.

Таким чином, сторони в договорі не встановили строк (термін) виконання обов'язку з розрахунку за товар, у зв'язку з чим строк оплати товару підлягає визначенню відповідно до норм чинного законодавства, а саме ст.692 та ст.530 ЦК України.

У відповідності до п.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п.1 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 р.).

Таким чином, момент виникнення у відповідача зобов'язання з оплати за поставлений товар, виник з моменту його поставки, а тому прострочення сплати слід обраховувати по закінченню строку, визначеного п. 5.2. договору, від дати, яка зазначена у реквізитах вказаних видаткових накладних.

Водночас, як вбачається із листа №30 від 15.02.2016р. ТОВ - фірма "Рекорд" зверталась до ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" із вимогою щодо погашення заборгованості по оплатам за реалізовану продукцію та налагодити вчасні щотижневі оплати за реалізовану продукцію згідно умов договору. Вказаний лист був надісланий на адресу відповідача засобами електронного зв'язку.

Як встановлено п.12.3 договору поставки від 02.02.2015р. №6348, будь-які документи, які відправляються практікер по факсу, по електронній пошті постачальника або за допомогою системи ЕDІ мають повну юридичну силу, породжують права та обов'язки для сторін, можуть бути представлені до судових інстанцій в якості належних доказів та не можуть заперечуватися сторонами.

Крім того, на адресу ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" направлявся акт звірки взаємних розрахунків.

Слід також додатково звернути увагу на те, що за приписами ч.3 ст.212 ЦК України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Таким чином, враховуючи те, що ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" доказів реалізації товару не надав, при цьому у апеляційній скарзі посилався на недоведеність позивачем факту реалізації товару, що свідчить про недобросовісне виконання ним своїх обов'язків, з якими пов'язується виникнення в нього обов'язку оплати товару, отже слід дійти висновку, що факт реалізації товару відбувся (є таким, що настав), доказів іншого останнім не надано.

Водночас, щодо наявності заборгованості ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" також слід виходити з того, що ст.4 договору поставки від 02.02.2015р. №6348 сторонами врегульовано умови повернення товару. Зокрема згідно абз.8 п.4.1 договору поставки від 02.02.2015р. №6348 передбачено право повернути товари постачальникові надається практікер у разі наявності товару в ТЦ Практікер, який востаннє постачався у відповідний ТЦ 6 місяців тому, і не був проданий.

Як вбачається з видаткових накладних остання поставка позивачем була 29.10.2015р. про що свідчить відбиток штампу ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна", гіпермаркет №716. Отже, з останньої поставки у разі не реалізації товару протягом 6 місяців з дати поставки у відповідний ТЦ, нереалізований товар підлягає поверненню постачальнику позивачу з 30.04.2016р.. Позивач звернувся до суду з позовом 31.05.2016р..

Враховуючи те, що на момент звернення до суду із відповідним позовом будь-якого повернення товару ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" здійснено не було, а тому, товар є таким, що реалізований, тобто факт реалізації товару відбувся (є таким, що настав).

Отже, враховуючи вище викладене заборгованість ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" перед ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" згідно договору поставки від 02.02.2015р. №6348 становить 224876,01грн..

Докази сплати вказаної заборгованості у матеріалах відсутні та ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна" не надано.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства фірми "АЛРІ" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" заборгованості в сумі 1000,00грн., судом враховується, що з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" за договором №6348 від 02.02.2015р., між Приватним підприємством фірмою "АЛРІ" (поручитель) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірмою "Рекорд" (кредитор) укладено договір поруки №01/15 від 16.02.2015р..

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частинами 1, 2 ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України).

За умовами договору поруки, поручитель поручається перед кредитором грошовою сумою в розмірі 15000,00грн., за виконання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", місцезнаходження: 02660, м.Київ, проспект Визволителів, 5, офіс 7, , надалі за текстом "боржник" своїх зобовязань, що виникли з договору поставки №6348 від 02.02.2015р., який був укладений між кредитором та боржником .

У відповідності до п.3.1 договору, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Частиною 4 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Згідно п.4.1 договору, порука припиняться з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняться, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняться у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але не пізніше моменту припинення поруки згідно вимог цивільного законодавства. (п. 4.3 договору).

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно визначено двох відповідачів у справі та заявлено вимогу про солідарне стягнення заборгованості.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", належним чином не виконало свої зобовязання, в забезпечення яких укладався договір поруки, та враховуючи те, що поручителем не виконано зобовязання забезпеченого порукою у добровільному порядку, господарський суд Рівненської області дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів в сумі 1000,00грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9570,00грн. слід зазначити наступне.

Згідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру" (ч.3 ст.48 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з приписами ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

У відповідності до ч.3 ст.48 та ч.5 ст.49 ГПК України можливе покладення на сторони у справі, як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п.1 ст.1 та ч.1 ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно п.6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7, витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, відшкодовуються втрати, які були здійснені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п.1 ст.1 та ч.1 ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №6-рп/2013 у справі №1-4/2013.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим Зїздом адвокатів України 17.11.2012р., гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню у взаємозв'язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з поданих доказів, підготовку позову та представництво інтересів позивача в суді здійснював адвокат - ОСОБА_3 (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №829), який діє на підставі договору "Про надання правової допомоги адвоката" від 30.05.2016р. і, згідно квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 21.06.2016р., грошові кошти в сумі 9570,00грн. станом на день прийняття рішення, позивачем фактично сплачені останньому за надання правової допомоги у цій справі.

У відповідності до ч.5 ст.49 ГПК України, суми які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.49 ГПК України). Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (ч.2 ст.49 ГПК України).

Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що спір у даній справі виник внаслідок дій/бездіяльності - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", колегія суддів погоджується з висновком господарського суд Рівненської області про наявність достатніх підстав для віднесення витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 9570,00грн. до судових витрат та покладення їх на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна".

Згідно з ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 та ч.2 ст.34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю-фірма "Рекорд" є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Доводи ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, наведеним вище і висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 22.06.2016р. у справі №918/401/16 прийняте з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 22.06.2016р. у справі №918/401/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", м.Київ - без задоволення.

2. Справу №918/401/16 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Савченко Г.І.

Віддрук. прим.:

1 до справи,

2 ТОВ "Рекорд" (34141, Рівненська область, Дубровицький район, с.Селець, вул.Молодіжна, 16),

3, 4 ПППФ "АЛРІ"

(33028, м.Рівне, вул.Драгоманова, 19,

33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, 19, оф.530),

5, 6 ТОВ "Торговий дім "Практікер Україна"

(02660, м.Київ, проспект Визволителів, 5, оф.7,

02094, м.Київ, проспект Ю.Гагаріна, 14,оф.32),

7 в наряд.