РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 Справа №910/15722/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна"

до Державного підприємства "Лісогосподарський інноваційний-аналітичний центр"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Напіральська А.О. - директор;

Вірьовкін О.І. - за довіреністю від 05.01.2016 року;

Дяченко Л.В. - за довіреністю від 24.10.2016 року;

від відповідача: Свєтлак С.О. - за довіреністю від 23.09.2016 року.

В судовому засіданні 24 жовтня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" (позивач) до Державного підприємства "Лісогосподарський інноваційний-аналітичний центр" (відповідач) про стягнення 74 783,00 грн. 3% річних та 532 643,95 грн. інфляційних втрат.

17.10.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача 25 871,00 грн. 3% річних та 193 266,01 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням грошового зобов'язання за Договором № 1709/12-2 від 17.09.2012 року.

Відповідач звернуся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/15722/16. Розгляд справи призначено на 05.10.2016 року.

В судовому засіданні 05.10.2016 року у справі оголошено перерву до 24.10.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14 стягнуто з Державного підприємства "Український лісогосподарський центр консалтингу та логістики "УКРЛІСКОНСАЛТИНГ" (04176, м. Київ, Подільський р-н, вул. Електриків, буд. 29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА" (04074, м. Київ, Оболонський р-н, вул. Новозабарська, буд. 2/6, ) основний борг в розмірі 1 184 041 (один мільйон сто вісімдесят чотири тисячі сорок одна) грн. 98 коп., 3% річних в сумі 2 682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 94 коп., інфляційні збитки в сумі 121 913 (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот тринадцять) грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 28 611 (двадцять вісім тисяч шістсот одинадцять) грн. 02 коп.

При цьому, вказаним рішенням суду встановлено, що 17.09.2012 року між ДП "Український лісогосподарський центр консалтингу та логістики "Укрлісконсалтинг" (покупець) та ТОВ "Латчбахер Україна" (постачальник) був укладений Договір № 1709/12-2, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця обладнання для галузевої інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний облік деревини. Winforstpro-Україна", в кількості, в асортименті та за ціною, що визначається у Специфікації, яка є додатком № 1 до Договору та невід'ємною частиною даного Договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити за нього грошову суму в порядку та в розмірах визначених даним Договором.

Товар був поставлений відповідачу на суму 1 984 647,55 грн., що підтверджується видатковими накладними від 13.11.2012 року, 14.01.2013 року, 01.06.2013 року.

Свого обов'язку щодо оплати поставленого товару відповідачем не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 1 184 041,98 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14 залишено без змін. Заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/23297/13 задоволено. Розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14 строком на 12 (дванадцять) місяців, починаючи з 28 лютого 2015 року і по 31 січня 2016 року, включно, в наступних термінах і сумах: до 28 лютого 2015 року - 111234,23 грн; до 31 березня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 квітня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 травня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 червня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 липня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 серпня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 вересня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 жовтня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 листопада 2015 року - 111234,23 грн; до 31 грудня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 січня 2016 року - 111234,23 грн включно.

Крім того сторонами змінено строки здійснення оплати заборгованості відповідача, що підтверджується графіком платежів № 59/75 від 24.02.2016 року.

Відповідачем було частково сплачено заборгованість у наступному порядку 27.05.2015 року в розмірі 111 234,23 грн., 30.03.2015 року в розмірі 111 234,23 грн., 30.04.2015 року в розмірі 111 234,23 грн., 04.06.2015 року в розмірі 50 000,00 грн., 10.06.2015 року в розмірі 10 000,00 грн., 15.06.2015 року в розмірі 10 000,00 грн., 23.06.2015 року в розмірі 10 000,00 грн., 11.03.2016 року в розмірі 40 000,00 грн., 06.05.2016 року в розмірі 40 000,00 грн., 02.06.2016 року в розмірі 20 000,00 грн., 23.06.2016 року в розмірі 20 000,00 грн., 06.07.2016 року в розмірі 40 000,00 грн., 01.08.2016 року в розмірі 46 542,00 грн.

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем умов Договору № 1709/12-2 від 17.09.2012 року та грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14, у останнього виникло зобов'язання сплатити 25 871,00 грн. 3% річних та 193 266,01 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві вказав, що з урахуванням розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14, позовні вимоги є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Отже, в даному випадку господарське зобов'язання у відповідача виникло на підставі судового рішення, що є окремою підставою, яка не тотожна господарському договору.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14 стягнуто з Державного підприємства "Український лісогосподарський центр консалтингу та логістики "УКРЛІСКОНСАЛТИНГ" (04176, м. Київ, Подільський р-н, вул. Електриків, буд. 29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА" (04074, м. Київ, Оболонський р-н, вул. Новозабарська, буд. 2/6, ) основний борг в розмірі 1 184 041 (один мільйон сто вісімдесят чотири тисячі сорок одна) грн. 98 коп., 3% річних в сумі 2 682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 94 коп., інфляційні збитки в сумі 121 913 (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот тринадцять) грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 28 611 (двадцять вісім тисяч шістсот одинадцять) грн. 02 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14 залишено без змін. Заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/23297/13 задоволено. Розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/23297/14 строком на 12 (дванадцять) місяців, починаючи з 28 лютого 2015 року і по 31 січня 2016 року, включно, в наступних термінах і сумах: до 28 лютого 2015 року - 111234,23 грн; до 31 березня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 квітня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 травня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 червня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 липня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 серпня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 вересня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 жовтня 2015 року - 111234,23 грн; до 30 листопада 2015 року - 111234,23 грн; до 31 грудня 2015 року - 111234,23 грн; до 31 січня 2016 року - 111234,23 грн включно.

При цьому, відповідачем було здійснено часткові оплати існуючого грошового зобов'язання і, крім того, сторонами змінено строки здійснення оплати заборгованості відповідача.

За таких обставин у даному випадку обов'язок сплати заборгованості у відповідача виник по частинах з наступного дня, що йде за днем закінчення розстроченого періоду на відповідну суму та, крім того, змінено графіком платежів № 59/75 від 24.02.2016 року.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних з моменту невиконання та до повного виконання грошового зобов'язання (судового рішення).

Перевіривши розрахунок позивача, з урахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем, розстрочення виконання судового рішення, графіку платежів № 59/75 від 24.02.2016 року, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 157 770,81 грн. інфляційних втрат та 25 871,00 грн. 3% річних.

Також судом враховано, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (вказана позиція викладена у Листі Верховного Суду України „Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97р, а також у п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012).

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29, ідентифікаційний код 00994207) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" (04074, м. Київ, вул. Новозабарська, 2/6, ідентифікаційний код 34044632): грошові кошти: 157 770,81 грн. (сто п'ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят гривень 81 копійка) інфляційних втрат, 25 871,00 грн. (двадцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят одна гривня) 3% річних та 2 754,63 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят чотири гривні 63 копійки) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13.12.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало