УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

13.12.2016Справа № 910/22519/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Підченка Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1,

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка Владислава Сергійовича

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка Владислава Сергійовича, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду, що полягають у не включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" вимог ОСОБА_1 (інд. код НОМЕР_1), як спадкоємця вкладника банку ОСОБА_3 на суму 7 880, 63 доларів США та 250 837, 10 грн.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" акцептувати (визнати) кредиторські вимоги на суму 7 880, 63 доларів США та 250 837, 10 грн., внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_1 на суму 7 880, 63 доларів США та 250 837, 10 грн. та подати зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на затвердження Виконавчою дирекцією Фонду.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті позовної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено статтею 12 ГПК України.

У підпункті 3.1 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Позов заявлений ОСОБА_1 як фізичною особою; суду не подано доказів того, що вказана фізична особа є суб'єктом підприємницької діяльності.

Отже, ОСОБА_1 як фізична особа не може бути позивачем у розумінні статті 21 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду у господарський судах України.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню у суді загальної юрисдикції, а тому у прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Що ж до посилань ОСОБА_1 у позові на правову позицію Верховного Суду України, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Позивач посилається на постанову колегії суддів Судової палати в адміністративних справах та Судової палати в господарських справах Верховного Суду України № 21-4846а15 від 16.02.2016 року.

У вказаній постанові Верховний Суд України зазначив, зокрема, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а отже, за таких обставин, спір, який виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Належним чином завірену копію вказаної постанови позивач до матеріалів позовної заяви не долучив.

З текстом постанови, на яку посилається позивач, було ознайомлено за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень. З постанови вбачається, що предмет позову у вказаних справі та поданій гр.. ОСОБА_1 заяві є зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги щодо банку, який ліквідується.

Разом з тим, у справі № 21-4846а15 позивачем є юридична особа.

Слід зазначити, що підставами перегляду Верховним Судом України судових рішень 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та 15.06.2016 у справі № 826/20140/14 є неоднакове застосування різних норм матеріального права, що регулюють різні за змістом правовідносини. У першому випадку - невизнання банком заявника кредитором банку, оскільки заявник не мав коштів у банку, а у другому випадку - виявлення уповноваженою особою Фонду нікчемних договорів, внаслідок чого не виникло у банку із заявником взаємних прав і обов'язків з такими угодами.

Відповідно до вимог статей 237 та 243 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України 16.02.2016 у справі № 21-4846а15, встановивши неправильне застосування норм матеріального права, скасувала судові рішення та закрила провадження у адміністративній справі за позовом управління Пенсійного фонду України - юридичної особи до банку в особі уповноваженої особи ФГВФО.

Водночас, відповідно до вимог статей 237 та 243 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України 15.06.2016 у справі № 826/20140/14, встановивши неправильне застосування норм матеріального права, скасувала судові рішення та закрила провадження у адміністративній справі за позовом сторони нікчемного правочину до банку в особі уповноваженої особи ФГВФО.

Водночас Закон України "Про банки і банківську діяльність" не містить положень і правил підвідомчості господарському суду справ у спорах, що виникають між фізичною особою кредитором банківської установи та банку. Питання підвідомчості врегульовано процесуальними кодексами.

Враховуючи викладене, з урахуванням суб'єктного складу позовна заява ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка Владислава Сергійовича про зобов'язання вчинити дії має бути подана на розгляд до суду загальної юрисдикції.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 62 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка Владислава Сергійовича про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Суддя Ю.О. Підченко