номер провадження справи 13/102/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.12.2016 Справа № 908/2373/15-г

Суддя Дроздова С.С., розглянувши скаргу Концерну Міські теплові мережі щодо виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2373/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя

про стягнення 237 682 835 грн. 54 коп.

за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Представники сторін:

Від заявника (відповідач у справі): ОСОБА_1, дов. № 226/20-19 від 11.07.2016 р.;

ОСОБА_2, дов. № 224/20-19 від 11.07.2016 р.

Від позивача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. у справі № 908/2373/15-г (суддя Серкіз В.Г.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України; стягнуто з Концерну Міські теплові мережі на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 164 018 297 (сто шістдесят чотири мільйона вісімнадцять тисяч двісті девяносто сім) грн. 64 коп. основного боргу, 47 974 252 (сорок сім мільйонів девятсот сімдесят чотири тисячі двісті пятдесят дві) грн. 10 коп. інфляційних втрат, 8564096 (вісім мільйонів пятсот шістдесят чотири тисячі девяносто шість) грн. 76 коп. 3% річних, 9126189 (девять мільйонів сто двадцять шість тисяч сто вісімдесят девять) грн. 04 коп. пені та 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору, частково задоволено, виконання рішення суду відстрочено на 3 (три) місяці.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. у справі № 908/2373/15-г, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015 р., рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. у справі № 908/2373/15-г частково скасовано; викладено п. 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції: Стягнути з Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 164 018 297 (сто шістдесят чотири мільйона вісімнадцять тисяч двісті дев'яносто сім) грн. 64 коп. основного боргу, 47797205 (сорок сім мільйонів сімсот девяносто сім тисяч двісті пять) грн. 27 коп. інфляційних втрат, 8 555 322 (вісім мільйонів п'ятсот пятдесят пять тисяч триста двадцять дві) грн. 97 коп. 3% річних, 9 104 380 (дев'ять мільйонів сто чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 03 коп. пені. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто за подання апеляційної скарги з Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Концерну "Міські теплові мережі" 62,95 грн. Стягнуто за подання позовної заяви з Концерну "Міські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 70556,41 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.01.2016 р. у справі № 908/2373/15-г (суддя Серкіз В.Г.), яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 р. (залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 27.04.2016 р.), відстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області 18.06.2015 р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. по справі № 908/2373/15-г до 01.07.2016 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.03.2016 р. у справі № 908/2373/15-г (колегія суддів: головуючий суддя Сушко Л.М., судді Смірнов О.Г., Топчій О.А.) залишено без задоволення заяву Концерну Міські теплові мережі про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. по справі № 908/2373/15-г; рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. по справі № 908/2373/15-г за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Концерну Міські теплові мережі про стягнення заборгованості залишено без змін.

29.08.2016 р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2015 р., постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015 р. та постанови Вищого господарського суду України від 09.12.2015 р. у справі № 908/2373/15-г видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 р. у справі № 908/2373/15-г (суддя Серкіз В.Г.) розстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. по справі № 908/2373/15-г строком на 54 (пятдесят чотири) місяці починаючи з 01.07.2016 р. по 01.01.2021 р.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 р. ухвала господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 р. у справі № 908/2373/15-г частково скасована; розстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015 р. у справі № 908/2373/15-г на 24 місяці з 01.09.2016 р. по 31.08.2018 р. рівними частинами по 9 231 351,86 грн. щомісячно та 9231351,93 грн. в останній місяць. Стягнуто з Концерну Міські теплові мережі на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 689,00 грн.

14.09.2016 р., у звязку з надходженням касаційної скарги Концерну Міські теплові мережі на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 р. у справі № 908/2373/15-г, матеріали справи (5 та 6 томи, які містять матеріали за ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 р.) направлені до Донецького апеляційного господарського суду.

Згідно з даними інформаційної системи Діловодство спеціалізованого суду 20.09.2016 р. зазначені матеріали справи № 908/2373/15-г направлені до Вищого господарського суду України.

01.11.2016 р. до господарського суду Запорізької області від Концерну Міські теплові мережі надійшла скарга від 27.10.2016 р. вих. № 5891/20 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо виконання рішення господарського суду Запорізької області в справі № 908/2873/15-г.

Відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Запорізької області від 01.11.2016 р. № П-1061/16, у звязку зі звільненням судді Серкіза В.Г., призначений повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/2373/15-г. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2016р., скаргу в справі № 908/2373/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 02.11.2016р. вирішення питання про прийняття скарги від 27.10.2016р. вих. № 5891/20 Концерну Міські теплові мережі на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2373/15-г відкладено до повернення матеріалів зазначеної справи до господарського суду Запорізької області.

29.11.2016р. справа № 908/2373/15-г повернулася до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 30.11.2016 р. скаргу Концерну Міські теплові мережі прийнято до розгляду суддею Дроздовою С.С. та призначено судове засідання на 12.12.2016 р.

12.12.2016 р. до початку розгляду скарги представники заявника (відповідач у справі) заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації розгляду скарги.

Представник заявника (відповідач у справі) в судовому засіданні 12.12.2016 р. надав суду заяву про наведення додаткових доказів до скарги на дії державного виконавця, вимоги викладені у скарзі підтримав частково.

В обґрунтування посилається на те, що боржником після звернення до суду з вказаною скаргою на адресу боржника надійшла постанова від 07.10.2016 про відкриття виконавчого провадження № 52568100 з примусового виконання наказу від 29.08.2016 р. у справі № 908/2373/15-г. Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Натомість, на адресу Боржника постанова про відкриття виконавчого провадження надійшла лише 26.10.2016 року, що заявник вважає порушенням державним виконавцем норми ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, заявник вважає, що винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження суперечить приписам діючого законодавства, оскільки постанова від 07.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження передбачає стягнення з боржника на користь стягувача 164 018 297,64 грн. - основного боргу, 47 797 205, 27 грн. - інфляційних втрат, 8 555 322, 97 грн. - 3% річних, 9 104 380,03 грн. - пені, а також виконавчого збору в сумі 22 947 520,59 грн.

Рішення суду по справі № 908/2373/15-г виконується боржником у спосіб встановлений судом, а саме - згідно графіку розстрочення, встановленого ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 року, якою розстрочено виконання рішення суду на 54 місяці з 01.07.2016 р. по 01.01.2021 р. шляхом здійснення платежу в сумі 4 102 823,00 грн. в строк до останнього дня кожного місяця починаючи з липня 2016 року.

26.07.2016 року боржник сплатив на користь стягувача 4 102 823,00 грн. (платіжне доручення №10429 на загальну суму 7 874 451,34 грн., лист про розшифрування призначення платежу від 26.07.2016 №3973/1); 05.08.2016 року боржник сплатив на користь стягувача 4 102 823,00 грн. (платіжні доручення №10879, №10873, №10872, №10955), крім того, того ж дня боржник сплатив також судовий збір в сумі 2 610,00грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року ухвалу господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 у справі № 908/2373/15-г частково скасовано та розстрочено виконання рішення на 24 місяці з 01.09.2016 р. по 31.08.2018 р. рівними частинами по 9 231 351,86 грн. щомісячно.

15.09.2016 року боржник сплатив на користь стягувача 9 231351,86 грн. (платіжні доручення №12352, №12350, №12353, №12349). Крім того, 27.09.2016 року боржник сплатив також судовий збір в сумі 68 635,41 грн.; 17.10.2016 року боржник сплатив на користь стягувача 9 231351,86 грн. (платіжні доручення №13619, №13626) (копії платіжних доручень додавались до скарги).

Боржник належним чином виконує надану судом розстрочку виконання рішення (ухвалу від 29.06.2016 та постанову від 10.08.2016). А враховуючи приписи діючого законодавства про те, що виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати, підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення по справі №908/2373/15-г не було.

Тож, на думку заявника дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є незаконними, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження у Концерну «МТМ» не було простроченого платежу, при цьому державний виконавець в своїй постанові про зняття арешту від 18.10.2016 року особисто засвідчив, що «при накладенні арештів на кошти та майно боржника державний виконавець не пересвідчився щодо наявності діючої розстрочки виконання рішення та умов її виконання» (копія постанови додається).

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2016 року містить ідентифікатор для доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень: В933Г5БББ2Б5. Боржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі та виявив у справі дві постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2016 року № 52568100, які є різними за своїм змістом. Зокрема, одна з них передбачає стягнення виконавчого збору, а інша - не передбачає.

Факт винесення державним виконавцем двох різним за змістом постанов про відкриття виконавчого провадження не узгоджується з приписами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Для стягнення виконавчого збору в даному випадку відсутні правові підстави, оскільки суми, за якою сплинув строк оплати, не існувало на момент відкриття виконавчого провадження та не існує на сьогоднішній день.

Боржником судове рішення виконується самостійно в порядку, визначеному Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року по справі № 908/2373/15-г (раніше - ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 у справі № 908/2373/15-г) належним чином, прострочених платежів Боржник не має.

Жодний з визначених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення державним виконавцем не вчинялось, адже рішення суду виконується Боржником самостійно в порядку, визначеному постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 року про розстрочення судового рішення.

Для того, щоб виникли підстави для стягнення виконавчого збору, державний виконавець повинен фактично виконати рішення. Якщо ж боржник виконав рішення самостійно навіть після спливу строку, встановленого для добровільного його виконання або ж заходи з примусового виконання рішень державним виконавцем не вчинялись, виконавчий збір не стягується, сплив строку про добровільне виконання сам по собі не може бути достатньою підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки виконавчою службою не вчинено дій, пов'язаних з виконанням рішення, боржник судове рішення виконав добровільно.

Сума боргу погашена боржником самостійно, шляхом взаємозаліку, що встановлено судами та не заперечується ДВС. Тобто, примусове стягнення в порядку, визначеному ЗУ "Про виконавче провадження" не відбувалося, а тому не було підстав для стягнення виконавчого збору.

Враховуючи, що згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", регулювання відносин у сфері виконавчого провадження не обмежується лише цим Законом, а здійснюється "на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону, та інших законів...", добровільне виконання може здійснюватись у будь-який, передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства».

Пред'явлена ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до виконання сума (164 018 297,64 грн. -основного боргу, 47 797 205,27 грн. - інфляційних втрат, 8 555 322,97 грн. - 3% річних, 9 104 380,97 грн. - пені, а всього - 229 475 205,91 грн.) є завідомо не правдивою, оскільки є факт, встановлений рішенням суду (ухвалою від 29.06.2016 року та постановою від 10.08.2016 року), що з дати винесення рішення Концерн «МТМ» погасив частину основного боргу на загальну суму 7 922 761,20 грн., тобто залишок складав 221 552 444,71 грн. (саме ця сума і була судом розстрочена).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

В редакції, що містить вказані приписи Закон України «Про виконавче провадження» набув чинності 05.10.2016 року, постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 07.10.2016 року. Виноситься така постанова згідно ч. 5 ст. 26 цього Закону не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого.

Згідно п. 4 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Отже, стягувач зобов'язаний був надати до своєї заяви про примусове виконання рішення квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати. Стягувач такої квитанції не надав. Натомість, державний виконавець прийняв виконавчий документ до виконання та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника, виставив платіжні вимоги на банки, в яких у боржника відкриті рахунки та звернув стягнення на кошти боржника.

Заявник вважає, що такі дії державного виконавця не узгоджуються з приписами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

18.10.2016 року на адресу боржника надійшла постанова про арешт коштів боржника від 07.10.2016 року в межах суми 252 422 726,50 грн. Вказаною постановою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках відкритих у:

- МФО 313399, Філія «Запорізьке регіональне управління Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (рахунок для зарахування страхових коштів);

- МФО 320478, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (інвестиційний рахунок);

- МФО 313957, Філія - Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (рахунок зі спеціальним режимом використання, інвестиційний рахунок, рахунок для зарахування страхових коштів);

- МФО 313849, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (рахунок для зарахування страхових коштів);

- МФО 322001, Публічне акціонерне товариство «Універсал банк».

Тож, серед вказаний рахунків, на які було накладено арешт, є рахунки зі спеціальним режимом використання, спеціальні рахунки (інвестиційний, рахунок для зарахування страхових коштів), звернення стягнення на які заборонено законом, також є порушенням приписів нормативних актів.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. З ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову державного виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 19-1 Закону «України «Про теплопостачання» на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій. Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають зупиненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі -окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання» суб'єкти господарювання у сфері теплопостачання - власники спеціальних рахунків зобов'язані використовувати кошти, що перебувають на таких рахунках, виключно для виконання інвестиційних програм. Використання зазначених коштів у будь-яких інших цілях забороняється.

Безпосередньо самим державним виконавцем в постанові про зняття арешту від 18.10.2016 року зазначено, що «при накладенні арештів на кошти та майно боржника державний виконавець не пересвідчився щодо наявності діючої розстрочки виконання рішення та умов її виконання, чим порушив порядок накладення арешту».

В зв'язку з порушеннями, допущеними при накладенні арешту, 18.10.2016 року на підставі клопотання боржника державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту.

На підставі постанови про арешт коштів боржника від 07.10.2016 року державним виконавцем були списані кошти в сумі 3 507,71 грн. з рахунку боржника, відкритого в ПАТ «Універсал банк» (платіжне доручення додається).

25.10.2016 року державним виконавцем було здійснено повернення зазначеної суми коштів, що також підтверджує факт незаконності накладення державним виконавцем арешту та списання коштів з рахунку боржника (платіжне доручення додається).

Тож, на момент розгляду скарги в суді кошти в сумі 3 507,71 грн. були повернуті боржнику. Тому, Концерн «МТМ» не підтримує(свою вимогу в частині зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути Концерну «Міські теплові мережі» неправомірно стягнуті (списані з рахунку в ПАТ «Універсал банк) грошові кошти в сумі 3 507,71 грн. (три тисячі п'ятсот сім грн. 71 коп.).

07.10.2016 року державним виконавцем також була винесена постанова про арешт майна боржника та заборону його відчуження.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Враховуючи, що Боржник вважає незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, незаконною має бути визнана судом й постанова про арешт майна боржника та заборону його відчудження.

На відміну від зняття державним виконавцем арешту з коштів, арешт з майна боржника державним виконавцем знято не було, не зважаючи на відсутність підстав для його накладення та порушення державним виконавцем порядку накладення арешту, про що зазначено самим державним виконавцем в постанові про зняття арешту з коштів.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК.

Намомент розгляду скарги судом, заявник на момент судового розгляду підтримує свою скаргу частково та просить:

- Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 07.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52568100 незаконними.

- Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 07.10.2016 року про арешт коштів боржника (виконавче провадження № 52568100) незаконними.

- Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 07.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження № 52568100) незаконними.

- Визнати недійсною постанову від 07.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52568100 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 29.08.2016 по справі №908/2373/15-г.

- Визнати недійсною постанову від 07.10.2016 року про арешт коштів боржника (виконавче провадження № 52568100) з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 29.08.2016 по справі №908/2373/15-г.

- Визнати недійсною постанову від 07.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження № 52568100) з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 29.08.2016 по справі №908/2373/15-г.

Представник позивача, у судове засідання 12.12.2016 р., не зявився, про час та місце розгляду скарги був попереджений належним чином, вимог суду не виконав, письмового відзиву на скаргу не надав. Клопотань про розгляд скарги без представника відповідача або про відкладення розгляду скарги на адресу суду не надходило.

Господарський суд зазаначє, що для всебічного, обєктивного розгляду скарги у судове засідання необхідно викликати представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У звязку з неявкою в засідання суду представника позивача, а також враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду скарги та необхідності присутності представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, суд вважає за необхідне розгляд заяви відкласти, на підставі ст. 77 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 77, 86, 1212 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Розгляд скарги Концерну Міські теплові мережі щодо виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2373/15-г відкласти.

Засідання суду призначити на 12 січня 2017 р. о 10 год. 45 хв.

Зобовязати:

заявника (відповідача у справі): нормативне та документальне обґрунтування заяви згідно із вимогами ст. 121-2 ГПК України, надати належні докази направлення копії скарги з доданими до неї документами на адресу відповідача у справі (опис вкладення у цінний лист), оригінал документів доданих до скарги для огляду, довіреність на представника.

позивача у справі: пояснення та документи в обґрунтування своїх доводів по суті скарги, довіреність на представника.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати письмове заперечення по суті скарги з нормативним та документальним обґрунтуванням; матеріали виконавчого провадження з виконання наказу № 908/2373/15-г (копію матеріалів до справи); довіреність на представника.

Явка у судове засідання уповноважених представників 12 січня 2017 року обовязкова.

Суддя С.С. Дроздова