донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.12.2016 справа № 905/2100/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № 009/юр-31 від 04.01.2016,
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю № 286 від 08.12.2016, ОСОБА_6 за довіреністю № 288 від 08.12.2016, ОСОБА_7 за довіреністю № 287 від 08.12.2016,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод", м.Краматорськ Донецької області,

на рішення господарського суду Донецької області

від18.10.2016 (повне рішення складено 24.10.2016)

по справі№ 905/2100/16

за позовомПублічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області,
доВідкритого акціонерного товариства "Кричевцементношифер", Кричевський район, Могилевська область, Республіка Білорусь,
простягнення заборгованості в розмірі 143 192, 00 долари США, 3% річних у розмірі 977, 00 доларів США, що становить за курсом НБУ на дату подання позову 3 582 599, 65 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області (головуючий суддя Філімонова О. Ю., судді Огороднік Д. М., Шилова О. М.) від 18.10.2016 по справі № 905/2100/16 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області (далі ПАТ "НКМЗ"), до Відкритого акціонерного товариства "Кричевцементношифер", Кричевський район, Могилевська область, Республіка Білорусь (далі ВАТ "Кричевцементношивер"), про стягнення 143 192, 00 долари США заборгованості та 977, 00 доларів США 3% річних, що в сумі станом на дату подання позову за курсом Національного банку України становить 3 582 599, 65 грн., відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ПАТ "НКМЗ" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2100/16, посилаючись на неповне зясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що господарський суд безпідставно зазначив про наявність відмови відповідача від продукції, і, як наслідок, дійшов передчасного та помилкового висновку про неправильне обрання позивачем способу захисту його права, оскільки матеріалами справи підтверджується намір відповідача отримати спірну продукцію, що, на думку позивача, свідчить про продовження договірних відносин сторін і наявність у позивача права вимагати оплати вартості продукції.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.12.2016.

До дня судового засідання до Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке апеляційним судом задоволено.

У судове засідання зявився представник позивача, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача зявились у судове засідання, підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, в якому просили оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

До апеляційної скарги заявником було додано додаткові документи (копії листів № 01-572 від 17.03.2015, № 8806 від 13.11.2015, № 0548 від 31.05.2016, № 3458 від 13.06.2016 та копію Додаткової угоди № 4 від 29.04.2016) з поясненнями, що вказані документи не були надані ним під час розгляду справи в першій інстанції, оскільки питання щодо причини несплати відповідачем вартості продукції господарським судом не досліджувалось.

Апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені обставини не є поважними в розумінні ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, а тому вказані документи підлягають поверненню заявникові.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 23.07.2013 між ПАТ «НКМЗ» (Постачальник) та ВАТ «Кричевцементношифер» (Покупець) було укладено контракт № 23/55-13 (далі Контракт), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобовязаний поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікаціях № 1, № 2, які є невідємною частиною цього контракту.

Згідно з п. 3.3 Контракту загальна сума Контракту складає 204 560 доларів США.

Відповідно до п. 5.2 Контракту Покупець після підписання контракту та отримання рахунку Постачальника зобовязаний протягом 15 банківських днів перерахувати аванс у розмірі 30% від загальної ціни продукції, вказаної в Специфікаціях № 1 та № 2.

Остаточний розрахунок за виготовлену продукцію Покупець зобовязаний здійснити протягом 15 банківських днів з дати письмового повідомлення Постачальника про готовність продукції до відвантаження на підставі виставленого рахунку Постачальника (п. 5.3 Контракту).

Згідно з п. 6.1 Контракту відвантаження готової продукції здійснюється залізничним транспортом після повідомлення Покупця про готовність продукції до відвантаження за умови отримання Постачальником повної оплати та виконання ним п. 6.2 Контракту.

У п. 4.1 Контракту сторони визначили умови поставки, а саме: Постачальник зобов'язується поставити продукцію за цим Контрактом на умовах DAP ст. Кричев, 1, Беларуської залізниці, відповідно до "Інкотермс" 2010.

Відповідно до Інкотермс 2010 термін DAP (Delivered At Piont (... named point of destination) Постачання в пункті (... назва пункту) означає, що продавець виконав своє зобов'язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув в узгоджене місце призначення. Продавець несе всі ризики, пов'язані з доставкою товару в узгоджене місце призначення. Продавець не зобов'язаний виконувати митні формальності або сплачувати імпортні мита при ввезенні товару. Даний термін може застосовуватися при поставках будь-яким видом транспорту.

У п. 9.5 Контракту передбачено, що за невиконання зобовязань по Контракту сторони несуть майнову відповідальність згідно з цим Контрактом та чинним законодавством України.

Розділом 11 Контракту сторони визначили, що він набирає чинності з дати підписання Сторонами та діє до 30.06.2014. Будь-який спір, розбіжність, повязані з цим Контрактом або його порушенням, припиненням або недійсністю розглядатиметься в господарському суді за місцем знаходження позивача. Цей Контракт регулюється нормами матеріального права України. При розгляді спору, зокрема, на території України застосовується процесуальне право України.

В подальшому Додатковою угодою № 1 від 26.06.2014 про зміну умов Контракту строк дії Контракту продовжено до 31.12.2015, Додатковою угодою № 2 до 07.04.2016, Додатковою угодою № 3 від 15.03.2016 до 30.04.2016 (а. с. 22, 23, 25).

Зі Специфікації № 1 вбачається, що Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар на загальну суму 191 235, 00 доларів США, за Специфікацією № 2 13 325, 00 доларів США, на загальну суму 204 560, 00 доларів США (а. с. 18-20).

Додатком № 3 до Контракту сторони визначили технічні умови поставки.

Додатковою угодою № 2 від 24.12.2015 про зміну умов Контракту Сторони визначили, що строк поставки продукції не пізніше 31.03.2016 за умови отримання повної оплати за продукцію, вказану в Специфікаціях № 1 та № 2; остаточний розрахунок за виготовлену продукцію Покупець зобовязаний здійснити не пізніше 16.03.2016 за наявності письмового повідомлення Постачальника про готовність продукції до відвантаження та виставленого рахунку Постачальника (а. с. 23).

Відповідно до Додаткової угоди № 3 від 15.03.2016 до Контракту строк поставки продукції не пізніше 18.04.2016 за умови отримання повної оплати за продукцію, вказану в Специфікаціях № 1 та № 2; остаточний розрахунок за виготовлену продукцію Покупець зобовязаний здійснити не пізніше 01.04.2016 за наявності письмового повідомлення Постачальника про готовність продукції до відвантаження та виставленого рахунку Постачальника (а. с. 25).

Оцінивши умови спірного Контракту, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що укладений між сторонами Контракт за своєю правовою природою та змістом є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України, ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено господарським судом, відповідач згідно з п. 5.2 Контракту 09.08.2013 здійснив передоплату за продукцію 30 % відсотків від загальної вартості в розмірі 61 368, 00 доларів США. Зазначене підтверджується наявною в матеріалах випискою банку по рахунку позивача та останнім не заперечується (а. с. 27).

Як вбачається з листа позивача № 350/1579 від 24.09.2013, відправлення якого відповідачу підтверджується наявним в матеріалах справи списком поштових відправлень з поштовим штемпелем підприємства звязку «Укрпошта», ПАТ «НКМЗ» повідомило ВАТ «Кричевцементношивер» про готовність до відвантаження продукції за Контрактом та направило останньому рахунок на оплату № 11-34142 від 24.09.2013 з визначенням суми до сплати в розмірі 143 192, 00 доларів США (з урахуванням здійсненої відповідачем передоплати в розмірі 30 % від загальної вартості продукції, а. с. 28-29).

З огляду на те, що відповідач не здійснив повну оплату протягом встановленого Контрактом строку, ПАТ «НКМЗ» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з ВАТ «Кричевцементношифер» вартості неоплаченої продукції в розмірі 143 192, 00 грн., а також 3% річних у розмірі 977 доларів США, в загальному розмірі 144 169, 00 доларів США, що станом на день подання позову за офіційним курсом НБУ гривні до долару США склало 3 582 599, 65 грн.

Господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки останній повинен був звернутись до суду з вимогами на підставі умов п.п. 9.3, 9.4 Контракту, які передбачають відповідальність Покупця за неоплату Покупцем виготовленої продукції у передбачений п. 5.3 строк, а також за відмову від отримання виготовленої Постачальником продукції.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком господарського суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до п. 5.3 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 3 від 15.03.2016) поставка продукції здійснюється після остаточного розрахунку, який проводиться Покупцем за наявності рахунку на оплату та письмового повідомлення Постачальника про готовність продукції до відвантаження.

Відповідач про готовність продукції до відвантаження був повідомлений ще у 2013 році листом позивача № 350/1579 від 24.09.2013.

Готовність виготовленої ПАТ «НКМЗ» за Контрактом продукції до відвантаження підтверджується також наявними в матеріалах справи Актами приймання й обліку готової продукції форми 13.4-001.00, які є документами внутрішнього обліку позивача (а. с. 71-88).

Поінформованість ВАТ «Кричевцементношифер» про готовність продукції до відвантаження підтверджується також наявним в матеріалах справи Актом попереднього спільного візуального огляду продукції від 13.07.2016, складеним представниками сторін на території Постачальника (а. с. 50-51).

З огляду на виконання Постачальником своїх обовязків за Контрактом з виготовлення продукції, направлення Покупцеві повідомлення про готовність продукції до відвантаження та направлення рахунку на оплату, у Покупця виник обовязок здійснити остаточний розрахунок за продукцію до 01.04.2016, як це передбачено Додатковою угодою № 3 від 15.03.2016.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на Акт попереднього спільного візуального огляду продукції від 13.07.2016, яким встановлено відступи в продукції від креслення 1-162869, що, на думку, відповідача свідчить про невідповідність якості продукції умовам Контракту, неготовність продукції до відвантаження, а відтак необґрунтованість на даний час вимог про оплату продукції. З огляду на зазначене, відповідач, пославшись на ст. 538 Цивільного кодексу України, зазначив, що ним призупинено виконання свого обовязку з оплати на строк усунення позивачем виявлених в продукції недоліків.

Колегія суддів апеляційного суду вважає таке твердження відповідача безпідставним з урахуванням такого.

Відповідно до п. 6.1 Контракту відвантаження готової продукції здійснюється за умови отримання Постачальником повної оплати.

Положення щодо якості товару встановлені чинним законодавством України. Зокрема, ст. 673 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Посилання відповідача на Акт попереднього візуального огляду продукції як підставу призупинення обов'язку з оплати продукції є безпідставним, оскільки сторони передбачили застосування Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_8 СРСР від 25.04.1966, посилання на яку міститься в п. 7.1 Контракту, і відповідно до якої складання відповідного акту про фактичну якість та комплектність продукції є правомірним лише на стадії прийняття Покупцем продукції.

Помилковим є також висновок суду про припинення правовідносин сторін за Контрактом, зокрема, зобов'язання з оплати продукції, внаслідок нездійснення відповідачем у строк оплати в передбаченому п. 9.4 Контракту порядку, оскільки зазначений пункт передбачає лише право Постачальника на нарахування штрафу за неоплату Покупцем продукції протягом 90 днів, а не звільнення Покупця від обов'язку з такої оплати.

За таких обставин суд безпідставно послався на те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки право позивача, як постачальника, вимагати оплату вартості товару передбачено, зокрема, міжнародним законодавством, яке відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Так, Конвенцією Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980, яка набула чинності для України 01.02.1991 (далі Конвенція), передбачено, що вона застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах: коли ці держави є Договірними державами або коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави (п. 1).

Покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції. Покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця. Зобов'язання покупця прийняти поставку полягає: в здійсненні ним усіх дій, яких можна було б розумно очікувати від нього для того, щоб дозволити продавцю здійснити поставку; і в прийнятті товару. Якщо покупець не виконує яке-небудь із своїх зобов'язань за договором або за цією Конвенцією, продавець може: здійснити права, передбачені ст.ст. 62-65; вимагати відшкодування збитків, як це передбачено у ст.ст. 74-77. Здійснення продавцем його права на інші засоби правового захисту не позбавляє його права вимагати відшкодування збитків. Продавець може вимагати від покупця сплати ціни, прийняття поставки або виконання ним інших зобов'язань, якщо тільки продавець не вдався до засобу правового захисту, не сумісного з такою вимогою. (п.п. 53, 59-62 Конвенції).

Оскільки матеріалами справи підтверджується настання строку виконання відповідачем обовязку з оплати продукції, передбаченого п. 5.3 Контракту в редакції Додаткової угоди № 3 до Контракту, а також невиконання такого обовязку останнім, колегія суддів апеляційного суду визнає позовні вимоги ПАТ «НКМЗ» про стягнення з ВАТ «Кричевцементношивер» вартості неоплаченого товару в розмірі 143 192, 00 долара США такими, що заявлені обґрунтовано, а тому вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, заявлені позивачем вимоги про стягнення з ВАТ «Кричевцементношивер» 3% річних за період 09.04.2016 по 30.06.2016 у розмірі 977 доларів США, що складає за офіційним курсом НБУ гривні до іноземної валюти на день подання позову 24 278, 45 грн. також є такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ПАТ «НКМЗ» підлягає задоволенню, рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2100/16 підлягає скасуванню як таке, що прийняте при неповному зясуванні обставин справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м. Краматорськ Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2100/16 задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2100/16 скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м. Краматорськ Донецької області, про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Кричевцементношифер», Кричевський район Могилевської області, Республіка Білорусь, заборгованості в розмірі 143 192, 00 долари США та 3% річних в розмірі 977 доларів США, що за офіційним курсом НБУ гривні до іноземної валюти станом на день подання позову становить 24 278, 45 грн., задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Кричевцементношифер» (213493, Республіка Бєларусь, Могилевська область, Кричевський район, Краснобудский с/с, 2АБК в районі родовища «Каменка», МФО 153801458, УНН 700179598, ОКПО 00294837 ОКОНХ 16122) на користь Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (84305, Донецька обл., місто Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 5, ) заборгованість в розмірі 143 192, 00 долари США; 3% річних в розмірі 977 доларів США, що за офіційним курсом НБУ гривні до іноземної валюти станом на день подання позову становить 24 278, 45 грн.; судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 53 738, 99 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 59 112, 89 грн., в загальному розмірі 112 851, 88 грн.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3