КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2016 р. Справа№ 910/26931/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 року

у справі №910/26931/16 (суддя - Павлєнко Є.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Поліпром»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна»

про стягнення 37 807, 77 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Поліпром»

про зобов'язання виконати умови пункту 2.13 договору поставки від 1 квітня 2014 року № 101-159-ДА14/793

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - не з'явились

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним)- Панчишин А.М., довіреність б/н від 28.09.2015

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» (відповідач у справі) про стягнення 37 807 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Джуна», як покупець за договором поставки №101-159-ДА14/793 від 01.04.2014, неналежним чином виконало своє грошове зобов'язання, а саме не оплатило поставлений товар у повному обсязі, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» 23 818,74 грн основного боргу, 832,44 грн 3% річних та 13 156,59 грн інфляційних втрат.

26.11.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Джуна» подало зустрічну позовну заяву про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» виконати умови п. 2.13 договору поставки № 101-159-ДА14/793 від 01.04.2014 року, а саме забрати нереалізований ТОВ «Джуна» товар.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ «Джуна» посилається на обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» згідно п. 2.13 договору забрати нереалізований товар, після повідомлення позивача за зустрічним позовом про готовність його видачі постачальнику.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 скасовано частково та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» 23 818,74 грн основного боргу, 832,44 грн 3% річних, 13 156,59 грн інфляційних втрат. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 (а.с. 86-90 том 2) постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення 832,44 грн 3% річних та 13 156,59 грн інфляційних втрат, в цій частині справу передано на новий розгляд.

Вищий господарський суд України, скеровуючи дану справу на новий розгляд в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, у своїй постанові зазначив, що судами попередніх інстанцій не надана належна правова оцінка умовам договору щодо строку оплати за товар, та, відповідно, не визначений початок перебігу заборгованості.

Під час нового розгляду справи позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром», подав заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 105-110 том 2), у зв'язку із перерахунком штрафних санкцій, та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» 777,12 грн 3% річних та 12 694,35 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 позов (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» 777 грн. 12 коп. 3 % річних та 12 694 грн.35 копійок інфляційних втрат.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), Товариство з обмеженою відповідальністю «Джуна», подав апеляційну скаргу б/н від 16.09.2016 року, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 року у справі № 910/26931/15 повністю та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Поліпром» про стягнення 3 % річних у розмірі 777, 12 грн та 12 694, 35 грн інфляційних втрат з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Джуна» стверджує про невідповідність висновків Господарського суду міста Києва дійсним обставинам справи та правовідносинам, що склались між сторонами, вважає, що судом невірно визначено строк, з якого у покупця, відповідача за первісним позовом, виник обов'язок з оплати товару. Апелянт, посилаючись на те, що строк оплати товару згідно умов договору не настав, зазначає, що відсутнє прострочення у виконанні грошового зобов'язання, а тому відсутні підстави нараховувати 3% річних та інфляційні втрати.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу справ від 21.09.2016 року для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Рябуха В.І. (головуючий), Ропій Л.М., Калатай Н.Ф.

У зв'язку з припиненням повноважень суддів Рябухи В.І. та Ропій Л.М., згідно Постанови Верховної ради України від 22.09.2016 року, справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу справу №910/26931/15 передано на розгляд колегії суддів: Жук Г.А. (головуючий суддя), Дикунська С.Я., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 апеляційну скаргу б/н від 16.09.2016 Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 02.11.2016.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.11.2016, у зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я у відпустці, справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя - Жук Г.А, судді - Мальченко А.О., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Калатай Н.Ф.

У судовому засіданні 02.11.2016 Київським апеляційним господарським судом було відкладено розгляд справи на 08.12.2016, про що винесено відповідну ухвалу.

05.12.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» надійшло клопотання (б/н від 02.12.2016 вх №09-10/8259/16) про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України пов'язаної з нею справи №911/4620/15.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.12.2016 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі №910/26931/15, посилаючись на те, що на розгляді Верховного Суду України перебуває аналогічна справа щодо неоднакового застосування Вищим господарським судом України норм матеріального права, зокрема норм, що визначають момент виникнення у покупця обов'язку з оплати товару, враховуючи також умови укладеного між сторонами договору.

Дослідивши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Як зазначено у п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» про стягнення заборгованості та, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки від 01.04.2014. Тобто для правильного вирішення спору необхідним є дослідження та встановлення правової природи укладеного між сторонами договору, строк виконання зобов'язань кожною із сторін, фактичне виконання ними своїх зобов'язань та встановлення факту порушення зобов'язань, колегія суддів зазначає, що дані обставини під час розгляду справи можуть бути встановлені судом самостійно. Окрім того, справа, яка перебуває на розгляді у Верховного Суду України не є пов'язаною з даною справою, оскільки, як стверджує сам відповідач є аналогічною, спір в якій стосується виконання договірних зобов'язань між іншими учасниками провадження, а саме ТОВ НВП «Поліпром» та ТОВ «ФІНЄСТ». Разом з тим, приписи ст. 79 ГПК України не надають право суду зупиняти провадження до вирішення аналогічних справ між іншими учасниками спору. Слід також зазначити, що відповідно до ст. 11123 ГПК України Верховний Суд України розглядає справи за правилами перегляду судових рішень у касаційному порядку, а тому не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку. З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено обставин, які могли б свідчити про пов'язаність цих двох справи, та відповідно не доведено існування підстав згідно з ст. 79 ГПК України для зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 08.12.2016 представник ТОВ «Джуна» підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 року у справі № 910/26931/15 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Поліпром» про стягнення 3 % річних у розмірі 777, 12 грн та 12 694, 35 грн інфляційних втрат з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна».

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Поліпром» у судове засідання 08.12.2016 не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду спору позивач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки відповідач не повідомив.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів.

У випадку нез'явлення в засідання представників позивача, відповідача або ж обох сторін, інших учасників господарського процесу, якщо суддя вважає, що без них неможливо вирішити справу, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи. Тобто, можливість розгляду справи за відсутності будь-кого із учасників процесу, якщо присутні учасники не заперечують, вирішується суддею.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Поліпром» не скористалось правом участі в судовому засіданні. Зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, а також те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників апелянта.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

01.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Поліпром» (постачальник за договором, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Джуна» (покупець за договором, відповідач за первісним позовом) було укладено договір поставки №101-159-ДА14/793 (а.с. 18-21 том 1), у відповідності до п. 1.1. якого постачальник зобов'язався поставити товар, згідно із замовленням покупця, а покупець прийняти його відповідно до накладних та протоколу узгодження цін, що є невід'ємною частиною договору, та оплатити товар у строки, зазначені у п.3.2.

Згідно з п. 3.2 договору поставки покупець оплачує суму за поставлений товар за цінами, зазначеними у накладних, один раз на тиждень за проданий товар.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання умов спірної угоди в період з 13 травня 2014 року по 23 грудня 2014 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 121 818,74 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: № 7011 від 13 травня 2014 року на суму 15 704,94 грн., № 7012 від 13 травня 2014 року на суму 44 709,82 грн., № 7684 від 23 травня 2014 року на суму 42 888,70 грн., № 9790 від 23 червня 2014 року на суму 3570,54 грн., № 11309 від 3 липня 2014 року на суму 3197,28 грн., № 13946 від 31 липня 2014 року на суму 1230,30 грн., № 16001 від 9 вересня 2014 року на суму 3720,78 грн., № 16555 від 3 жовтня 2014 року на суму 2137,98 грн., № 17140 від 28 жовтня 2014 року на суму 1692,72 грн., № 17325 від 7 листопада 2014 року на суму 1200,78 грн. та № 18217 від 17 грудня 2014 року на суму 1764,90 грн. (а.с. 24-36 том 1).

Посилаючись на неналежне невиконання з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» свого грошового зобов'язання з оплати вартості товару, позивач просить суд стягнути нараховані на суму боргу відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що прийняті в даній справі рішення Господарського суду міста Києва від 10 грудня 2015 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 30 березня 2016 року в частині, в якій вони набрали законної сили, мають преюдиціальне значення під час розгляду даних позовних вимог, а встановлені ними факти не потребують повторного доведення відповідно до ст. 35 ГПК України. Так, судами було встановлено неналежне виконання відповідачем умов договору в частині сплати грошових коштів за поставлений товар та визнано вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» основного боргу в розмірі 23 818,74 грн. такою, що підлягає задоволенню.

Вищий господарський суд України, скеровуючи дану справу на новий розгляд в частині позовних вимог Підприємства про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, у своїй постанові від 9 червня 2016 року зазначив, що судами попередніх інстанцій не надана належна правова оцінка умовам договору щодо строку оплати за товар, та, відповідно, не визначений початок перебігу прострочення відповідачем виконання свого зобов'язання.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1.2 договору моментом передачі права власності на товар є момент фізичного одержання товару покупцем та підписання відповідних накладних. Пунктом 3.2 угоди встановлено, що покупець зобов'язався оплачувати суму за поставлений товар один раз на тиждень за проданий товар. Відповідно до пункту 2.13 правочину якщо товар не реалізовувався протягом 30 календарних днів, покупець мав право повернути його, попередньо повідомивши про це підприємство.

З системного аналізу змісту пунктів 3.2 та 2.13 договору слідує, що враховуючи домовленість сторін про те, що момент переходу права власності на товар є моментом одержання товару покупцем, то умова договору про оплату тільки реалізованого товару не може надавати покупцю відстрочку в оплаті товару на невизначений строк.

Київський апеляційний господарський суд зазначає, що наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» зобов'язання щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України та умов укладеного між сторонами договору. При цьому, слід також враховувати, що відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу..

Так, сторонами передбачений розрахунок за товар один раз на тиждень за проданий товар, однак у випадку якщо товар не реалізовується протягом 30 календарних днів, покупець мав право повернути його, при цьому враховуючи розумний строк, протягом якого повинні виконуватись зобов'язання сторін задля забезпечення інтересів кожного із учасників господарських відносин.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду міста Києва, що якщо товар не реалізується протягом 30 календарних днів і покупець не повертає товар, останній, враховуючи набуття ним права власності на товар, розумний строк виконання своїх зобов'язань, враховуючи інтереси іншої сторони договору, зобов'язаний його оплатити.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення покупцем продавця про повернення товару після спливу 30 днів (п. 2.13 договору) і до моменту звернення позивачем за первісним позовом до суду, та, відповідно здійснення такого повернення, а тому слід вважати, що строк оплати за товар наступає після закінчення 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки заявлені позивачем до стягнення розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства і не суперечать положенням договору, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вищевказаних сум підлягають задоволенню в повному обсязі (з урахування заяви про зменшення позовних вимог), а саме: 777,12 грн. трьох процентів річних та 12 694,35 грн. інфляційних втрат.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 року у справі №910/26931/15 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 року у справі №910/26931/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 року у справі №910/26931/15 залишити без змін.

3. Справу №910/26931/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

Н.Ф. Калатай