ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р.Справа № 5016/3702/2011(17/177)
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.

за участю секретаря судового засідання Молодова В.С.,

та представників сторін:

від ДВС: ОСОБА_1 за довіреністю №20-22/59/20.3 від 19.02.2016р.,

представники позивача та відповідача не з'явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 09.11.2016р.

у справі №5016/3702/2011(17/177)

за позовом: Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство"

до відповідача: Южноукраїнської міської ради Миколаївської області

про стягнення недоотриманих коштів через різницю між собівартістю послуг та затвердженими тарифами за період з 01.01.2007р. по 01.09.2011р. у сумі 40.359.013,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року Комунальне підприємство "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" (далі КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство") звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою в порядку ст.121-2 ГПК України, в якій просило суд визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 незаконними, скасувати постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48872344 з виконання наказу №5016/3702/2011(17/177), виданого 18.06.2012р. господарським судом Миколаївської області про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відшкодуванню різниці між собівартістю послуг та затвердженими тарифами за період з 01.01.2007р. по 1.09.2011р. у сумі 40.359.013,71 грн., держмита в сумі 25.500,00 грн. та 236,00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 26.532,00 грн. витрат за проведення судової експертизи (а.с.2-4).

В обґрунтування вказаної скарги КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" зазначає, що Южноукраїнська міська рада є бюджетною установою, тому на підставі ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845, рішення про стягнення коштів з Южноукраїнської міської ради повинно виконуватись управлінням Державної казначейської служби України у м.Южноукраїнську, Миколаївської області, а не Державною виконавчою службою України.

ДВС надав відзив, у якому проти скарги заперечує повністю, вважаючи, що Южноукраїнська міська рада немає відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби, а тому не є боржником в розумінні якого органи Державної казначейської служби можуть виконувати будь-які рішення (а.с. 38-43).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 09.11.2016р. (суддя Коваль С.М.) скаргу КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" задоволено, визнано дії ДВС незаконними, визнано постанову ДВС про стягнення виконавчого збору з Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ВП №48872344 від 04.07.2016р. недійсною.

Також визнано постанову ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48872344 від 04.07.2016р. з виконання наказу №5016/3702/2011(17/177), виданого 18.06.2012р. господарським судом Миколаївської області недійсною (а.с. 97-100).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, ДВС звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати.

Апелянт вважає, що під час здійснення виконавчого провадження з виконання наказу державним виконавцем вживались заходи, спрямовані на своєчасне, правильне та повне виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Представники позивача та відповідача жодних клопотань та пояснень щодо скарги до суду не надали, в судове засідання не зявились, хоча про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином. За таких обставин, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника ДВС, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст.4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зокрема здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено місцевим господарським судом, 29.09.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, відкрито виконавче провадження №48872344 з виконання наказу №5016/3702/2011(17/177), виданого 18.06.2012р. господарським судом Миколаївської області, про стягнення з Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на користь КП "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" заборгованості по відшкодуванню різниці між собівартістю послуг та затвердженими тарифами за період з 01.01.2007р. по 01.09.2011р. у сумі 40.359.013,71 грн., держмита в сумі 25.500,00 грн. та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 26.532,00 грн. витрат за проведення судової експертизи (а.с.52-53).

04 липня 2016 року ДВС винесена постанова про стягнення виконавчого збору на підставі виконавчого документу (наказ №5016/3702/2011(17/177) від 18.06.2012р., виданого господарським судом Миколаївської області, у розмірі 2.482.454,40 грн. (а.с.11).

Також 04.07.2016р. ДВС винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.13-14).

Разом з тим, 04.07.2016р. ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", з мотивів того, що законодавством України визначено чіткий порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, яким не допускається проведення органом ДВС інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання органом ДВС таких рішень (а.с.81-83).

Южноукраїнська міська рада є бюджетною установою, а згідно ч. 1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р. затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників (далі Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Так, пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи зазначені в п.6 Порядку. Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку (п.п.24, 25 Порядку).

Частиною 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до п.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження, та помилкового надходження виконавчих документів (не за територіальністю або підвідомчістю) державний виконавець виносить постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Отже, законодавством України передбачений інший порядок стягнення коштів з Южноукраїнської міської ради, відтак, ДВС неправомірно виніс постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №48872344, про стягнення виконавчого збору, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду винесено при повному зясуванні та дослідженні всіх обставин справи з правомірним застосуванням норм діючого законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101 103, 105-106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 09.11.2016р. у справі №5016/3702/2011(17/177) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош