ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"01" грудня 2016 р. Справа № 911/3860/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Обухівське, Київська область,

м. Обухів

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1. ОСОБА_1

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Роза-Л

про визнання незаконним та скасування наказу.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернулось з позовною заявою Публічне акціонерне товариство Обухівське до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-3619/15-16-сг від 12.03.2016 року, скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0002 у приватну власність.

Розглянувши подані позовні матеріали, судом встановлено, що вони не відповідають вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України та підлягають поверненню без розгляду з наступних підстав.

Згідно частини першої статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання (юридична адреса).

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

В якості доказу відправлення ТОВ Роза-Л копії позовної заяви з доданими до неї документами, позивачем надано опис вкладення в цінний лист від 22.11.2016 та фіскальний чек, де адресою відправлення значиться: 09114, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Розаліївка, вул. Кірова, 71-б.

Користуючись правом доступу до Реєстраційного порталу, судом було зроблено Спеціальний витяг з ЄДРПОУ, відповідно до якого місцезнаходженням третьої особи є: 08752, Київська обл., Обухівський район, село Семенівка, вулиця Макарова, будинок 2.

З огляду на вищевказане, опис вкладення у цінний лист, з якого вбачається, що позовну заяву з додатками, було відправлено не на юридичну адресу третьої особи, не може вважатись належним доказом відправки позовної заяви та доданих до неї документів, в розумінні ст. ст. 56, 57 ГПК України.

Відповідно до приписів п. 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву, якщо до неї не додано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно п. 3 частини 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Законом України від 25.12.2015 року № 928-19 Про державний бюджет України на 2016 рік на 1 січня 2016 року місячний розмір мінімальної заробітної плати встановлено в розмірі 1378,00 грн.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (ч. 1 п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21 лютого 2013 року за № 7).

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач заявляє три вимоги немайнового характеру: визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області про надання земельної ділянки у власність № 10-3619/15-16-сг від 12.03.2016 року; скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0002 у приватну власність.

Однак, в якості доказу сплати судового збору, позивачем надано платіжне доручення № 3193 від 18.11.2016 року на суму 1378,00 грн., тобто за одну немайнову вимогу. В свою чергу, доказів сплати судового збору за дві інші немайнові вимоги, позивачем надано не було.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Разом з тим суд зазначає, що повернення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Обухівське повернути заявнику без розгляду.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи позивачу.

Суддя Л.Я. Мальована