КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа№ 910/8678/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Дідківський М.А.

від відповідача: Сухенко А.П.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Житомиробленерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 р.

у справі № 910/8678/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Житомиробленерго"

до Державного підприємства "Машинобудівна фірма "Артем"

про стягнення 33 380,04 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Житомиробленерго" відмовити повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Житомиробленерго" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/5473/16 від 10.10.2016 р. справу № 910/8678/16, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 р., через припинення повноважень у зв'язку із звільненням у відставку головуючого судді (судді - доповідача) Федорчука Р.В., відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2016 р., справу № 910/8678/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Житомиробленерго" до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 15.11.2016 року

15.11.2016 р. у розгляді справи було оголошено перерву до 05.12.2016 р.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, 31.05.2012 р. між Малинським РЕМ Товариства (постачальник) та Підприємством (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №10 (надалі - "Договір"), за змістом п. 1 якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що є його невід'ємними частинами.

Пунктом 2.2.3 Договору визначено, що споживач зобов'язується своєчасно сплачувати за використану електричну енергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановленої системи обліку електроенергії, класу напруги та за діючими на період розрахунку тарифами у грошовій формі та іншими формами розрахунків згідно з чинним законодавством України. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом. Розрахунковим періодом вважається період з 19 числа по 18 число включно і вказаний період прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця). Величина коштів, які має сплатити споживач, визначається як добуток обсягу електричної енергії, спожитої між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток №1).

Згідно з п. 5.5 Договору споживач має право протягом поточного розрахункового періоду (але не пізніше ніж за 5 робочих днів до його закінчення) звернутися до постачальника із заявкою щодо коригування договірної величини споживання, при цьому споживач зобов'язаний зробити попередню оплату додатково заявлених обсягів електричної енергії.

Листом №12/888 від 10.12.2015 р. відповідач звернувся до позивача про зміну лімітів постачання електроенергії в грудні 2015 року згідно авансового платежу 90000,00 грн.

Згідно листа Товариства №018/19726 відповідачу було погоджено коригування об'єму договірної величини споживання електричної енергії у грудні 2015 року до 57308 кВт.

Спір у справі виник у зв'язку з перевищенням відповідачем обсягу спожитої електричної енергії у грудні 2015 року, у зв'язку з чим позивач вказує на наявність підстав для стягнення з нього двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини у розмірі 33380,04 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Договір є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди. Пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.

Показники якості енергії узгоджуються сторонами на підставі державних стандартів або технічних умов шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов'язком для сторін договору.

Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 5.1 Договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток №1).

Згідно з п. 5.5 Договору споживач має право протягом поточного розрахункового періоду (але не пізніше ніж за 5 робочих днів до його закінчення) звернутися до постачальника із заявкою щодо коригування договірної величини споживання, при цьому споживач зобов'язаний зробити попередню оплату додатково заявлених обсягів електричної енергії.

Відповідно до п. 4.4 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. №28, споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. Споживач, який розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, та/або споживач постачальника за нерегульованим тарифом, електроустановки якого обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної граничної величини споживання електричної потужності. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії. У разі коригування за заявою споживача договірної величини споживання обсягу електричної енергії здійснюється відповідне коригування договірної граничної величини споживання електричної потужності. Датою коригування вважається дата попередньої оплати додатково заявлених обсягів активної електричної енергії. У разі, якщо договором про постачання електричної енергії попередня оплата не передбачена, датою коригування вважається дата прийняття постачальником електричної енергії рішення про коригування договірних величин на підставі письмового звернення споживача. Для споживача, який розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, та/або споживача постачальника за нерегульованим тарифом, електроустановки якого обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, за дату коригування договірної граничної величини споживання електричної потужності приймається дата отримання постачальником електричної енергії звернення від споживача. Скоригована гранична величина споживання електричної потужності дійсна з дня проведення коригування. За результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин або обґрунтована відмова здійснення коригування. Повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу споживання та електричної потужності є невід'ємною частиною договору.

Листом №12/888 від 10.12.2015 р. відповідач звернувся до позивача про зміну лімітів постачання електроенергії в грудні 2015 року згідно авансового платежу 90000,00 грн.

Позивачем відповідачу було погоджено коригування об'єму договірної величини споживання електричної енергії у грудні 2015 року до 57308 кВт.

За підсумками розрахункового періоду (грудень 2015 року) Підприємством було спожито електричної енергії в обсязі 79257 кВт, що підтверджується наявним в матеріалах справи звітом про використану електроенергію в грудні 2015 року.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України).

Статтею 27 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

За змістом пункту 13 Порядку постачання електричної енергії споживачам, споживачі у разі перевищення встановлених граничних величин споживання електричної енергії та потужності несуть відповідальність згідно з частинами п'ятою і шостою статті 26 Закону України "Про електроенергетику".

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією

Частиною 6 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно з п.п. 6.16 Правил користування електричною енергією обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору.

Пунктом 4.2.2 Договору передбачено, що у випадку споживання електроенергії та потужності понад кількість, обумовлену розділом 5 цього договору за відповідний період (місяць) при одно- дво- чи тризонній системі обліку, споживач, виключно грошовими коштами, зобов'язаний сплатити постачальнику двократну вартість електроенергії та потужності, витраченої понад обумовлений даним договором обсяг електроенергії та потужностей згідно з Законом України "Про електроенергетику" за тарифами, які діяли в період, коли було виявлено перевищення.

На підставі виявленого порушення умов договору позивач виставив відповідачу відповідний рахунок на оплату двократної вартості перевищеної величини споживання електроенергії на загальну суму 33380,04 грн., який відповідачем оплачено не було.

В той же час відповідачем долучено до матеріалів справи копію додаткової угоди №3 від 05.05.2015 р. до Договору, якою сторони виклали абз. 1 п. 7.3 Договору в наступній редакції: "Оплата електроенергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період, або плановими платежами в такі терміни: до 05 числа розрахункового місяця - 50% вартості заявленого споживання електроенергії згідно з додатком №1 до договору, з врахуванням сальдо на початок місяця."

У законодавстві відсутнє чітке розмежування таких способів оплати, як «аванс» та «попередня оплата», тому ці способи оплати слід вважати тотожними.

Листом №12/888 від 10.12.2015 р. відповідач звернувся до позивача про зміну лімітів постачання електроенергії в грудні 2015 року згідно авансового платежу 90000,00 грн.

Тобто, на підставі вказаної додаткової угоди відповідачем було визначено обсяг споживання електроенергії у грудні 2015 року на загальну суму 180000,00 грн. (аванс у розмірі 90000,00 грн. * 2), що згідно діючих тарифів становило 98900 кВт.

При цьому, фактичний обсяг споживання відповідачем електроенергії у грудні 2015 року (79257 кВт) не перевищував, а навпаки був нижчим від запланованого, що свідчить про відсутність порушень з боку відповідача умов Договору та ст. 26 Закону України "Про електроенергетику".

Крім того, листами №12/920 від 22.12.2015 р. та №01/392 від 17.03.2016 р. Підприємство зверталося до Товариства з проханням скоригувати ліміт споживання електроенергії в грудні 2015 року згідно розміру, визначеного листом №12/888 від 10.12.2015 р.

Цими листами відповідач заперечував правильність коригування позивачем об'єму споживання у грудні 2015 року.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини електричної потужності за перевищення договірної величини потужності, оскільки в даному випадку такого перевищення не було.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції те, що позивачем не доведено факту допущення відповідачем порушень, передбачених положеннями Договору та Закону України "Про електроенергетику", а відтак підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 33380,04 грн. відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 року у справі №910/8678/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/8678/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна