донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

07.12.2016 справа №905/1973/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від скаржника:ОСОБА_5 прокурор Прокуратури Харківської області за посвідченням
від позивача: не зявився
від відповідача 1: від відповідача 2:не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуЗаступника прокурора Донецької області м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від02.08.2016р.
по справі№905/1973/16 (суддя: Гринько С.Ю.)
за позовом:Керівника Волноваської місцевої прокуратури м. Волноваха, Донецька область в інтересах держави в особі Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха, Донецька область
до відповідачів:1. Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха, Донецька область 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» м. Маріуполь, Донецька область
провизнання недійсним договору постачання №71 від 15.02.2016р.

В С Т А Н О В И В:

Керівник Волноваської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха, Донецька область та Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» м. Маріуполь, Донецька область про визнання недійсним договору постачання №71 від 15.02.2016р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.08.2016р. у справі №905/1973/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладено на позивача.

Заступник прокурора Донецької області, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, в порядку ст. 29 Господарського процесуального кодексу України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та припинити провадження у справі №905/1973/16 у звязку з відсутністю предмету спору.

Підставами для скасування рішення господарського суду Донецької області апелянт вважає порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що спірний договір, на загальну суму 234 666,00грн., в порушення вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель», укладений між сторонами без застосування процедури закупівлі, в тому числі замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів.

Також, апелянт вказує на те, що судом під час розгляду справи не вирішено клопотання начальника відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації щодо припинення провадження у справі на підставі ст. 80 п. 1-1 Господарського процесуального кодексу України через відсутність предмета спору.

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибув, направив заяву про перенесення судового засідання б/н від 01.12.2016р. в якій зазначив, що представник відділу освіти зайнятий у іншому судовому засіданні. Крім того, 07.12.2016р. через канцелярію суду була отримана заява про перенесення судового засідання б/н від 07.12.2016р., в якій відповідач 1 зазначив про те, що юрист відділу освіти знаходиться на лікарняному.

Представник позивача та відповідача 2 у судове засідання не зявився, причини неприбуття суду не повідомив.

Прокурор у судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, проти розгляду справи за відсутності представників сторін не заперечував.

Заяви відповідача 1 про перенесення судового засідання судом розглянуті та не задоволені, оскільки в них не визначено про намір надання додаткових доказів в порядку ст.101 Господарського процесуального кодексу України, а справа переглядається за наявними в ній доказами.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що річним планом закупівель на 2016 рік Відділом освіти Волноваської районної державної адміністрації на листопад 2015 року планувалося проведення 8 процедур закупівель на продукти харчування, в тому числі, масло вершкове та молочні пасти.

Відділом освіти Волноваської районної державної адміністрації на офіційному веб-порталі розміщено оголошення №254159 від 23.12.2015р. про проведення процедури закупівлі масла вершкового та молочної пасти на загальну суму 583 144,96грн.

Після оголошення вказаної процедури закупівлі 14.01.2016р. комітетом з конкурсних торгів прийнято рішення про відміну процедури закупівлі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про здійснення державних закупівель», згідно якого замовник відміняє торги в разі відсутності подальшої потреби в закупівлі товарів, робіт і послуг, що підтверджується оприлюдненим на офіційному веб-порталі звітом про результати проведення процедури відкритих торгів від 20.01.2016р. №13.

Водночас, 15.02.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» м. Маріуполь, Донецька область (Продавець) та Відділом освіти Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха, Донецька область (Покупець) укладено Договір постачання №71, за умовами якого продавець зобовязується на умовах, передбачених цим договором, поставити продукти харчування: масло вершкове та молочні пасти на загальну суму 27 000,00грн.

Товар має бути поставлений до складу покупця (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору покупець сплачує за поставлений товар за цінами, вказаними у накладних.

Пунктом 2.6. Договору визначено, що термін поставки товарів: лютий 2016р.

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 березня 2016 року, відповідно до ч. 3 ст. 361 Цивільного кодексу України, сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, тобто з 01 лютого 2016 року (п. 8.1. Договору).

Додатковими угодами №1 від 29.02.2016р., №71 від 23.03.2016р., №71 від 28.03.2016р., №71 від 01.04.2016р. п. 1.1. Договору поставки №71 від 15.02.2016р. викладався в новій редакції, яким змінювалась сума поставки, продовжувався строк дії договору (п. 8.1.) та термін поставки (п. 2.6.).

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Керівник Волноваської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха, Донецька область та Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» м. Маріуполь, Донецька область про визнання недійсним договору постачання №71 від 15.02.2016р., як такого, що укладений поза приписами Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014р. №1197-VІІ.

Розглядаючи позов, суд у задоволенні позовних вимог відмовив за безпідставністю та необґрунтованістю, з посиланням на те, що Закон України № 1197 «Про здійснення державних закупівель», на який посилається прокурор як на підставу позову, втратив чинність на підставі Закону «Про публічні закупівлі» №922-VIII від 25.12.2015р., а договір, який є предметом даного позову укладений з дотриманням всіх норм діючого законодавства України, так як він спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків і містить всі істотні умови для даного виду договору.

Колегія суддів вважає зазначений висновок господарського суду таким, що не ґрунтується на приписах закону.

Враховуючи зазначене, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до Розділу ІХ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. № 922-VIII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 квітня 2016 року - для центральних органів виконавчої влади та замовників, що здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання та з 1 серпня 2016 року - для всіх замовників.

За таких обставин, оскільки Договір з Додатковими угодами вчинено 15.02.2016р., тому до спірних відносин застосовується Закон України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014р. № 1197-VII (далі Закон України) в редакції чинній на момент виникнення відносин.

Згідно з підпунктом 3 п. 1 ст. 1 зазначеного Закону державна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому Законом України.

Замовниками, в тому числі, визнано, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт та послуг за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1 мільйон 500 тисяч гривень.

Як вбачається з наведених умов договору, із змінами, внесеними додатковими угодами, загальна сума договору складає 199 000,00грн., а не 236 66,00грн., як визначає прокурор, оскільки Додатковими угодами сума договору змінювалась, шляхом викладення у новій редакції п. 1.1. Договору. При цьому, Додатковими угодами №71 від 23.03.2016р., №71 від 28.03.2016р. та №71 від 01.04.2016р. чітко визначена загальна сума договору.

Крім того, є хибним посилання прокурора на порушення приписів ч. 5 ст. 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель», яка забороняє замовнику ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону, оскільки як зазначено вище, з урахуванням Додаткових угод до Договору поставки №71 від 15.02.2016р., його сума не перевищує 200 000,00грн.

При таких обставинах, доводи прокурора про порушення Закону України «Про здійснення державних закупівель» при укладенні Договору поставки №71 від 15.02.2016р. з Додатковими угодами, є безпідставними.

Посилання прокурора на порушення судом норм процесуального права в частині не вирішення клопотання начальника відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації щодо припинення провадження у справі згідно ст. 80 п. 1-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутній предмет спору, а відтак і Листа керівника Волноваської місцевої прокуратури про припинення провадження у справі на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відділом освіти Волноваської районної державної адміністрації позовні вимоги прокурора визнані у повному обсязі, колегія суддів визначає такими, що не ґрунтуються на нормах Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України визначає вичерпний перелік підстав щодо припинення провадження у справі, а саме: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 1-1) відсутній предмет спору; 2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що в переліку підстав, за якими провадження припиняється відсутня підстава, на яку посилається прокурор - тобто визнання особою, в інтересах якої заявлений позов, вимог прокурора.

Крім того, посилання позивача у клопотанні про припинення провадження у справі на той факт, що термін поставки сплинув, а позивач не має наміру продовжувати дію договору не тотожно відсутності предмету спору, оскільки предметом позову є визнання недійсним договору.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У Постанові від 23.12.2015р. у справі № 3-1143rc15 Верховний суд України зокрема зазначив, що «(…)Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК (яка кореспондується зі ст. 236 ЦК) виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Відповідно до абзацу 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. № 11 вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, з наведених норм вбачається, що протиправні дії сторін щодо визнання договору недійсним, визначаються на момент його укладення, оскільки за правовою природою спірний правочин є договором купівлі-продажу.

Тобто, виконання договору, припинення його дії у даному випадку не впливають на право встановити недійсність правочину.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що господарським судом вірно визначено, що ст.80 Господарського процесуального кодексу України не містить такої підстави припинення провадження як визнання особою, в інтересах якої заявлений позов, вимог прокурора, а тому, господарським судом правомірно не задоволені як вимоги позивача, так і прокурора.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що договір, який є предметом даного позову укладений з дотриманням всіх норм діючого законодавства України і в ньому передбачені всі істотні умови для даного виду договору, а тому він не може бути визнаний недійсним.

За приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Прокуратури Донецької області м. Маріуполь, Донецька область задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Донецької області від 02.08.2016р. у справі №905/1973/16 підлягає залишенню без змін, з мотивів, викладених в постанові.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держаного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області м. Маріуполь, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 02.08.2016р. у справі №905/1973/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.08.2016р. у справі №905/1973/16 - залишити без змін з мотивів, викладених у постанові.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 8 прим: 2. Прокурору; 1. Позивачу; 2. Відповідачам; 1. У справу; 1. ДАГС; 1. ГСДО.