ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Справа № 915/1160/16

м. Миколаїв

за позовом: підприємства Універсал-Юг товариства з обмеженою відповідальністю (54001, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 242-В), код 13850935

до відповідача: Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), код 04056612

про: тлумачення умов договору

суддя Фролов В. Д.

ПРИСУТНІ:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №02 від 28.01.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №2576/020201-22/0206/14/15 від 01.12.2015

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство Універсал -Юг товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради про розтлумачення пункту 3.2. Договору № 401 про встановлення особистого строкового земельного сервітуту від 12.05. 2014 р. в у системному зв'язку з пунктом 2 Договору про зміни до нього за № 401 С/1-15 виходячи із буквального значення слів та виразів, визначивши, що річна плата за 2016 рік за вказаним договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з врахуванням доповнень до нього становить - 24 262, 07 грн. (з урахуванням ПДВ).

Представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані належним чином та не підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного:

12 травня 2014 року між сторонами було укладено договір №401 про встановлення особистого строкового сервітуту (надалі Договір) відповідно до якого відповідач на підставі рішення від 04.02.2014 №37/25 (а.с.22) встановлює особистий строковий сервітут відносно земельної ділянки площею 90 кв.м. по пр.Леніна ріг вул. Комсомольскої в інтересах сервітуарія, на право розміщення групи стаціонарних тимчасових споруд у кількості 4 шт. (земельна ділянка №1 площею 30 кв.м.. земельна ділянка №2 площею 22 кв.м., земельна ділянка №3 площею 22 кв.м., земельна ділянка №4 площею 16 кв.м.), для провадження підприємницької діяльності (розділ 1 договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору за встановлення сервітуту Сервітуарій сплачує плату у грошовій формі. Річна плата за договором встановлюється у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на якій розміщені тимчасові споруди.

161 876,70 грн. х 10% х 1 = 16 187,67, де 161 876,70 грн. нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з розрахунком, виконаним ПП КФ Снейл; 10% умови договору про розмір плати за встановлення сервітуту; 1 кількість років, на які встановлюється сервітут.

ПДВ: 16 181,67 грн. х 20% = 3 237,53 грн..

Усього до сплати з ПДВ: 16 181,67 + 3 237,53 = 19 425,20 грн.

Пунктами 2.1, 11.1 договору передбачено, що цим договором встановлено особистий сервітут строком на 1 рік з дати реєстрації цього договору (до 12.05.2015). Цей договір набирає чинності після підписання його сторонами, здійснення плати та його реєстрації.

12.05.2014 року на виконання умов договору сторонами підписано та скріплено їх печатками акт приймання-передачі земельної ділянки, відносно якої встановлено особистий строковий сервітут.

01 грудня 2015 року між сторонами було укладено договір про зміни №401 С/1-15 до договору про встановлення особистого строкового сервітуту, зареєстрованого в ММР 12.05.2014 за №401, відповідно до якого в п.п.2.1, 3.3 та 3.2 договору внесено зміни:

Пунктом 1.1 договору про зміни сторони внесли змінив п.2.1 договору та визначили, що строк встановлення особистого строкового сервітуту продовжено до 12.05.2016.

Пунктом 2 договору про зміни сторони внесли змінив п.3.2 договору та встановили, що плата за встановлення особистого строкового сервітуту за наступний рік (з 12.05.2015 до 12.05.2016) розраховується відповідно до п.3.2 договору та за урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік (1.249) становить 24 262,07 грн. (з урахуванням ПДВ).

Даний договір про зміни №401 С/1-15 до договору про встановлення особистого строкового сервітуту підписаний сторонами, скріплений їх печатками та зареєстрований в Миколаївській міській раді 01.12.2015 за №401 С/1-15.

Так сторонами пунктом 2 договору про зміни від 01.12.2015 визначено та погоджено, що плата за встановлення особистого строкового сервітуту за наступний рік (з 12.05.2015 до 12.05.2016) розраховується відповідно до п.3.2 договору та за урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік (1.249) становить 24 262,07 грн. (з урахуванням ПДВ).

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 637 Цивільного кодексу України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Правила тлумачення змісту правочину визначені в частинах 3, 4 ст.213 Цивільного кодексу України, згідно з якими при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги

з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч.3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши умови п. 3.2 договору з урахуванням п. 2 договору про зміни №401 С/1-15 до договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 01.12.2015, суд вважає, що в ньому відсутні незрозумілі слова, поняття, терміни, які не дають змоги з'ясувати сторонам їх дійсні наміри при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 Цивільного кодексу України

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи зазначене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись положення ст.49 ГПК України, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя В.Д. Фролов