РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016Справа №915/792/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до Концерну «Титан»

про визнання договору № 1-44/7111 від 07.06.2016 укладеним.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Степаненко О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Стахов Р.В. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про визнання договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-44/7111 від 07.06.2016 укладеним на умовах проекту, наданого Позивачем. Позов мотивований відмовою Відповідача укласти договір у запропонованій Позивачем редакції.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що проект договору до звернення до суду з позовом Позивачем йому не передавався, а переданий під час розгляду спору проект Відповідач розглянув та повернув Позивачу з протоколом розбіжностей, який Позивач не розглянув та ті розбіжності, з якими не згодний, на розгляд суду не передав, тому Відповідач вважає, що права Позивача не порушив та спору між ними немає. Також Відповідач подав суду заперечення по суті умов договору, щодо яких склав протокол розбіжностей.

Клопотання Відповідача про припинення провадження у справі судом розглянуті на відхилені з підстав, що будуть наведені нижче у рішенні.

У судових засіданнях 28.09.2016, 17.10.2016 та 23.11.2016 судом оголошувались перерви. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем, як енергопостачальником, Відповідачем, як споживачем, було укладено договір № 44/7111 від 29.04.2016 на постачання електричної енергії (далі - Договір електропостачання) строком дії до 31.12.2016 (в редакції додаткової угоди від 07.06.2016)0, з можливістю автоматичної пролонгації.

Відповідно до схеми електроспоживання Відповідача, Позивач забезпечує постачання електричної енергії семи особам технологічними електричними мережами Відповідача, що останнім не заперечується.

У розумінні п. 1.2 ПКЕЕ (Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28), Відповідач є основним споживачем електроенергії, до установок якого указані семеро осіб приєднані як субспоживачі, тому відповідно до п. 1.10 ПКЕЕ для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації (Позивачу), між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж (Відповідач), який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж на основі типового договору (п. 1.7 ПКЕЕ, додаток 2 до ПКЕЕ).

Спір у справі виник з приводу невизнання Відповідачем укладення між ним та Позивачем такого договору щодо спільного використання електричних № 1-44/7111 від 07.06.2016, який Позивач просить визнати укладеним в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 ГК України, яка регулює загальний порядок укладення господарських договорів, до яких відноситься і спірний договір, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі, якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Договір щодо спільного використання електричних № 1-44/7111 від 07.06.2016, є договором, укладення якого обов'язкове в силу закону (п.п. 1.7, 1.10 ПКЕЕ та ч. 3 ст. 179 ГК України).

Позивач посилається, що ним було надано Відповідачу проект Договору № 1-44/7111 від 07.06.2016 з усіма додатками, проте останній проект договору не підписав та Позивачу не повернув, тому Позивач передав даний спір на вирішення суду на підставі ч. 1 ст. 187 ГК України, яка встановлює, що спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону, розглядаються судом.

Суд дослідив доводи Позивача та ставиться до них критично з огляду на наступне.

Так, за приписами ч. 1 ст. 187 ГК України обов'язковою умовою передачі на вирішення суду спору щодо укладення обов'язкового в силу закону договору, відповідно є наявність спору щодо укладення такого договору між сторонами, а саме, що за приписами ст. 181 ГК України договір було передано однією стороною на розгляд другій стороні, але друга сторона відмовилась його укладати (не підписала та не повернула).

Позивач посилається, що спірний Договір щодо спільного використання електричних № 1-44/7111 від 07.06.2016, ним було передано з усіма додатками наручно уповноваженій особі Відповідача ОСОБА_3

Як убачається з матеріалів справи, дійсно громадянину ОСОБА_3 було разом з листом № 4542/04-11 передано 08.06.2016 наступний комплект документів:

- підписаний та скріплений з боку Позивача проект спірного Договору щодо спільного використання електричних мереж № 1-44/7111 від 07.06.2016 з додатками № 1, 2, 3, 5, 6;

- додаткову угоду до Договору № 44/7111 від 29.04.2016 про продовження дії договору.

Указаний лист № 4542/04-11 було передано ОСОБА_3 у відповідь на лист № 58 від 08.06.2016 від Відповідача Позивачу, у якому Відповідачем було вказано, що у зв'язку з не завершенням укладення договорів між ним та субабонентами про технічне забезпечення електропостачання, Відповідач просив Позивача тимчасовий договір № 44/7111 про постачання електроенергії, діючий з 01.04.2016 по 31.05.2016 продовжити до 31.07.2016, та оформлення документів поклав на ОСОБА_5

Тобто, як убачається з листа №58 від 08.06.2016, останній стосувався лише пропозиції Відповідача до Позивача продовжити до 31.07.2016 дію тимчасового договору №44/7111 про постачання електроенергії, та уповноваження ОСОБА_5 на оформлення пов'язаних з цим документів, та у листі жодним чином не згадувалося ані питання укладення спірного договору щодо спільного використання електричних мереж, ані уповноваження ОСОБА_5 на отримання документів на укладення спірного договору.

Зазначене у листі покладення оформлення документів на ОСОБА_5, як логічно слідує зі змісту листа, стосувалося оформлення документів, пов'язаних саме з продовження дії тимчасового договору №44/7111, оскільки стосовно цього йшлося в листі, а не стосовно оформлення усіх та будь-яких документів від імені Відповідача.

Пояснення Позивача, що він вважає ОСОБА_5 повноважною особою Відповідача, і тому, разом з відповіддю на запит у листі № 58 від 08.06.2016, окрім додаткової угоди до Договору № 44/7111 від 29.04.2016 про продовження його дії, передав також і спірний договір щодо спільного використання електричних мереж з додатками, судом відхиляються. Так, як було встановлено та описано вище судом, листом № 58 від 08.06.2016 ОСОБА_5 прийняти проект договору щодо спільного використання електричних мереж та/або оформлювати документи, що стосуються укладення договору щодо спільного використання електричних мереж уповноважено не було. Окремої довіреності про надання повноважень ОСОБА_5 прийняти проект договору щодо спільного використання електричних мереж та/або його оформити, у т.ч. укласти, вести супроводжувальну документацію тощо суду надано не було.

З наданих Відповідачем та не спростованих Позивачем пояснень вбачається, що ОСОБА_5 не пов'язаний з Відповідачем постійними трудовими відносинами, натомість залучався з метою надання послуг супроводження оформлення додаткової угоди до Договору № 44/7111 від 29.04.2016 про продовження його дії, а на отримання проекту та/або отримання будь-яких документів стосовно укладення спірного договору щодо спільного використання електричних мереж ОСОБА_5 Відповідачем уповноважено не було, та проекту спірного договору з додатками Відповідач від ОСОБА_5 не отримував.

Враховуючи усе вищенаведене суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем передачі Відповідачу (його уповноваженому на отримання проекту договору представнику) на розгляд з листом №4542/04-11 проекту спірного договору щодо спільного використання електричних мереж з додатками, тому, у даному випадку Відповідач своїми діями щодо не укладення спірного договору у запропонованій з листом № 4542/04-11 редакції жодним чином права Позивача не порушив, оскільки Відповідачу (його уповноваженому на отримання проекту договору представнику) з указаним листом проект договору з додатками не передавався.

При цьому, судом відхиляється клопотання Відповідача про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, мотивоване тим, що йому, у тому числі з листом № 4542/04-11, проект спірного договору на розгляд не передавався. Суд зазначає, що у розумінні ст. 80 ГПК України відсутність предмету спору означає, що між сторонами відсутній спір щодо предмету позову, натомість у даному випадку спір існує, оскільки Позивач вважає, що Відповідач порушив його права і не уклав спірний договір, а Відповідач посилається, що він договору не отримував, тому розглядати питання укладення договору у запропонованій Позивачем та поданій до суду разом з позовом редакції він не зобов'язаний, відтак спір між сторонами існує.

Також, судом залишається без задоволення друге клопотання Відповідача про припинення провадження у справі, оскільки на переданий під час судового розгляду проект договору з додатками Відповідачем було складено протокол розбіжностей та з протоколом повернуто Позивачу. Суд дане клопотання відхиляє із тих самих мотивів, що і попереднє, а саме, що спір не відсутній та натомість між сторонами існує спір про укладення договору у доданій до позову редакції, та Позивач вважає, що Відповідач порушив його права і не уклав спірний договір, а Відповідач посилається, що він договору не отримував, тому розглядати питання укладення договору у запропонованій Позивачем та поданій до суду разом з позовом редакції він не зобов'язаний.

Отже, як було встановлено судом, Позивач Відповідачу до подачі до суду даного позову спірний проект договору щодо спільного використання електричних мереж з додатками на розгляд не передавав, натомість такий проект договору з додатками було направлено кур'єрською службою та отримано Відповідачем 30.09.2016, що останнім визнається та підтверджується відміткою на повідомленні про доставку.

Як було встановлено та вказано вище судом, договір щодо спільного використання електричних № 1-44/7111 від 07.06.2016, є договором, укладення якого обов'язкове в силу закону (п.п. 1.7, 1.10 ПКЕЕ та ч. 3 ст. 179 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 181 ГК України, яка регулює загальний порядок укладення господарських договорів, до яких відноситься і спірний договір, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі, якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Так, договір щодо спільного використання електричних мереж з додатками був переданий Позивачем Відповідачу на розгляд кур'єрською службою та отриманий Відповідачем 30.09.2016.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 181 ГК України, сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як убачається з залучених до справи доказів, у Відповідача були наявні заперечення до запропонованого тексту договору з додатками, які Відповідач висловив у протоколі розбіжностей та повернув Позивачу підписаний договір (з додатками) із протоколом розбіжностей до нього, надіславши цей пакет документів Укрпоштою 17.10.2016, тобто надавши заперечення у передбачений ч. 4 ст. 181 ГПК України строк.

Отже, станом на 17.10.2015 між сторонами існував спір не щодо укладення договору з додатками у редакції в цілому, а спір у частині, що викладена Відповідачем у протоколі розбіжностей, оскільки в іншій частині (з іншими умовами договору) він з пропозицією Позивача погодився.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 ГПК України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Відтак, Позивач, одержавши від Відповідача вищевказаний договір (з додатками) з протоколом розбіжностей, був зобов'язаний протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, чого Позивачем зроблено не було.

Тобто Позивачем не було дотримано процедуру передачі на вирішення суду переддоговірного спору, оскільки не було розглянуто запропонований Відповідачем протокол розбіжностей, не було включено до договору всі прийняті пропозиції, тільки після чого Позивач мав право передати їх на вирішення суду.

При цьому, позаяк укладення спірного типу договору є обов'язковим для сторін в силу вимог закону, то отримання від Відповідача передбаченої ч. 5 ст. 181 ГПК України згоди другої сторони на передачу до суду спору по врегулюванню розбіжностей не вимагалося.

Підсумовуючи наведене вище суд зазначає, що станом на момент звернення до суду з даним позовом права Позивача порушені не були, оскільки проект спірного договору з додатками на розгляд Відповідачу не передавався, а щодо переданого під час розгляду справи проекту, то і в цій частині Відповідач права Позивача на його укладення не порушив, оскільки дотримуючись встановлених законом строків та процедури, що встановлено та описано вище судом, повернув Позивачу договір (з додатками) з протоколом розбіжностей, натомість Позивач у порушення процедури ці розбіжності не розглянув, не включив у договір ті, з якими згодний, та суду на вирішення неврегульовані розбіжності не передав.

Отже, позаяк Позивачем не доведено порушення з боку Відповідача його охоронюваних законом прав та інтересів у межах предмету спору, то у суду відсутні підстави для задоволення позову та суд у позові відмовляє. При цьому, судом по суті оцінка умовам договору не надається, оскільки, як було вказано вище, залучений до позову проект договору Відповідачу до подачі позову на розгляд переданий не був, а щодо переданого під час розгляду справи у суді проекту договору, то Позивачем не було дотримано переддоговірної процедури його розгляду, оскільки у випадку отримання договору з протоколом розбіжностей, Позивач був наділений правом передати суду на розгляд лише не врегульовані між сторонами розбіжності.

Інші доводи та заперечення сторін судом до уваги не приймаються оскільки, з огляду на наведене та встановлене вище судом, на результат вирішення спору (відмову у позові) не вплинуть.

За приписами ст. 49 ГПК України сума судового збору відноситься на Позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.12.2016

Суддя Сташків Р.Б.