ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 грудня 2016 р. Справа № 918/1032/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Державного навчального закладу "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі"

до відповідача 1 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

до відповідача 2 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернення майна

За участю представників сторін:

від позивача: представник директор Рудик В.Л.

від відповідача 1: представник Кириченко О.В.

від відповідача 2: ОСОБА_1, ОСОБА_4

від органу прокуратури : Маринич В.В.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 22.11.16 по 05.12.16

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Державного навчального закладу "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" (надалі Позивач або ВПУ) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (надалі Відповідач 1 або РВ ФДМУ) та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі Відповідач 2 або Підприємець) в якому просить визнати недійсним договір оренди державного майна №1169-2013 від 28.11.2013, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, яким передано в оренду частину приміщення навчально-виробничих майстерень Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» (реєстровий номер 03071130.1.ЧРЕВЛП349), загальною площею 77,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 121 470 грн., з метою розміщення складських приміщень та зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 повернути балансоутримувачу - Державному навчальному закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» частину приміщення навчально-виробничих майстерень Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» (реєстровий номер 03071130.1 .ЧРЕВЛП349), загальною площею 77,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1, шляхом його звільнення та підписання акту прийому-передачі.

Свої вимоги заступник прокурора Рівненської області мотивує тим, що вказаний договір оренди державного майна суперечить актам цивільного законодавства, а саме Закону України "Про освіту", зокрема статті 63, якою передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням. Крім того заступник прокурора Рівненської області стверджує, що дане господарське зобов'язання вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та укладено учасниками господарських відносин з порушенням господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Державний навчальний заклад "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" надав суду письмові пояснення на позов в яких вважає позовну заяву заступника прокурора Рівненської області необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, при цьому посилається на те, що частинами 1, 4 статті 61 Закону України «Про освіту» передбачено, що фінансування державних закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є: кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані закладом освіти на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; дотації з місцевих бюджетів; кредити і позички банків, дивіденди від цінних паперів та доходи від розміщення на депозитних вкладах тимчасово вільних позабюджетних коштів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян; інші кошти.

Крім того Навчальний заклад, в обгрунтування правомірності укладення оспорюваного договору посилається на частину 2 п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» якою зазначено, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

На підставі зазначеного Державний навчальний заклад "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі надали суду письмові відзиви на позов в яких проти вимог прокурора заперечують посилаючись на те, що законодавством України передбачено право навчальних закладів надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Крім того РВ ФДМУ зазначає, що при укладенні договору оренди державного майна №1169-2013 від 28.11.2013 регіональним відділенням дотримано порядку укладення договорів оренди, що передбачений ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна": отримано погодження Міністерства освіти та науки України та балансоутримувача (Рівненського торгово-професійного ліцею) на передачу в оренду державного майна, узгоджено всі істотні умови договору , а також порядок приймання-передачі орендованого майна.

Відповідно до листа Міністерства освіти і науки України №1/11-13889 від 11.09.2013 року. Міністерство розглянуло звернення регіонального відділення від 02.09.2015 року №07-04-02669 щодо надання дозволу на передачу в оренду частини приміщення навчально-виробничих майстерень площею 77.1 кв.м. Рівненського професійно-торгового ліцею. Комісією Міністерства з майнових питань прийнято рішення надати дозвіл на передачу в оренду вищевказану частину приміщення.

Відповідно до Довідки Рівненського торгово-професійного ліцею від 20.08.2013р. №106, яка була адресована на ім'я начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, балансоутримувач державного майна не заперечував проти передачі в оренду частини вказаного приміщення площею 77.1 кв.м., що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Д. Галицького, 13 з напрямом використання: складські приміщення.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

РВ ФДМУ по Рівненській області укладено договір оренди державного майна №1169-2013 від 28.11.2013 (надалі - Договір) з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, згідно якого останньому передано в оренду частину приміщення навчально-виробничих майстерень Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» (реєстровий номер 03071130.1.ЧРЕВЛП349), загальною площею 77,1 м.кв., розташованих за адресою: вул. Данила Галицького, 13, м. Рівне (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що передане в оренду згідно указаного Договору майно перебуває на балансі Рівненського торгово-професійного ліцею, правонаступником якого є ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» (п. 1.8 Статуту ДНЗ «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі», затвердженого наказом заступника Міністра освіти і науки України №1584 від 13.11.2013).

Відповідно до п. 1.2 Договору, майно передається з метою розміщення складських приміщень.

На виконання умов договору сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі нерухомого майна від 28.11.2013, що підтверджує фактичну передачу державного майна в користування орендарю ФОП ОСОБА_1

Пунктом 10.1 Договору визначено, що його укладено строком на 1 рік з 28.11.2013 до 28.11.2014, з можливістю його пролонгації в порядку, визначеному п. 10.4 Договору.

Додатковими договорами від 23.01.2015, 10.03.2016 до договору оренди державного майна №1169-2013 від 28.11.2013 строк його дії продовжено до 28.11.2017.

Вартість орендованого майна становить 121 470 грн. відповідно до звіту про незалежну оцінку від 30.09.2013 (п. 1.1 Договору).

Частинами 1 та 2 ст. 11, ст. 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, вирішуючи спір про визнання недійсним договору необхідно встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Прокурор, посилаючись на недійсність спірного договору оренди, зазначив про його невідповідність положенням ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

У відповідності до ст. 18, ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Поряд з тим, згідно положення частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Так, відповідно до ч. 2 ст. 5, пункту "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Водночас, згідно частини 1 статті 63 Закону України "Про освіту", що кореспондує з частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальну середню освіту", статтею 44 Закону України "Про професійно-технічну освіту", матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що об'єкти освіти включають в сукупності всі вищевказані складові елементи матеріально-технічної бази навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти, а тому приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням не підлягають та не можуть бути об"єктами оренди заклади освіти, як цілісні майнові комплекси, а не складові частини таких об"єктів освіти.

Поряд з тим, згідно частин 1, 4 статті 61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Так, згідно підпункту 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору) передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Наведені норми законодавства слід застосовувати у нормативному поєднанні, які в своїй сукупності становлять нормативно-правову базу для реалізації питань оренди державного та комунального майна в спірному випадку.

Варто зазначити, що вказаною постановою КМУ не передбачено, що надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ закладів системи освіти можливе лише з метою надання освітніх послуг, про що зазначає прокурор у позовній заяві.

Водночас, відповідно до абзацу 19 частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

Суд звертає також увагу, що забороняючи "використання не за призначенням" (ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту»), законодавство не містить чіткого зазначення, яке використання може кваліфікуватися таким, що буде суперечити призначенню. Тому суд вважає, що законна мета норми ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» не допустити такого використання об"єкту освіти, яке за зовнішніх, об'єктивних, явних і видимих ознак буде суперечити призначенню такого об"єкту з огляду на освітній, навчально-виховній, навчально-виробничний, науковий характер діяльності закладу освіти.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства: особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом: правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зважаючи на те, що предметом Договору оренди є частина приміщень навчально-виробничих майстерень, які є державним індивідуально визначеним майном, спірні правовідносини регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 29.05.2013р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" передбачено, що вирішуючи спори, пов'язані з укладенням договору оренди державного майна, господарські суди повинні з'ясовувати, чи додержано визначений статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок укладення відповідного договору, в тому числі щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном.

Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Стаття 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлює порядок погодження укладення договору оренди, зокрема, орендодавець зобов'язаний надіслати заяву потенційного орендаря разом із доданими матеріалами органу, уповноваженому управляти державним майном.

Під час укладення Договору оренди державного майна №1169-2013 від 28.11.2013р. регіональним відділенням дотримано порядку укладення договорів оренди, що передбачений ст. 9 Закону: отримано погодження Міністерства освіти та науки України та балансоутримувача (Рівненського торгово-професійного ліцею) на передачу в оренду державного майна, узгоджено всі істотні умови договору , а також порядок приймання-передачі орендованого майна.

Відповідно до листа Міністерства освіти і науки України №1/11-13889 від 11.09.2013 року Міністерство розглянуло звернення регіонального відділення від 02.09.2013 року №07-04-02669 щодо надання дозволу на передачу в оренду частини приміщення навчально-виробничих майстерень площею 77.1 кв.м. Рівненського професійно-торгового ліцею. Комісією Міністерства з майнових питань прийнято рішення надати дозвіл на передачу в оренду вищевказану частину приміщення.

Відповідно до довідки Рівненського торгово-професійного ліцею від 20.08.2013р. №106, яка була адресована на ім'я начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, балансоутримувач державного майна не заперечував проти передачі в оренду частини вказаного приміщення площею 77.1 кв.м., що знаходиться за адресою м.Рівне, вул. Д. Галицького, 13 з напрямом використання: складські приміщення.

Статтею 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладання договору найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва є орендодавцями - щодо цілісних майнових комплексів підприємств. їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України та частини 2 статті 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином укладаючи договір оренди державного майна №1169-2013 від 28.11.2013 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області діяло в межах наданий йому повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Згідно п. 1.5. Статуту Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» прийнятого на загальних зборах колективу Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» та затвердженого протоколом № 11 від 29.08.2013р., затвердженого Заступником Міністра освіти та науки України, наказ № 1584 від 13.11.2013 року, зазначено: «Вище професійне училище у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про загальну середню освіту». Положенням про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1998 р. №1240, Положенням про ступеневу професійно-технічну освіту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 1999 р. №956, Порядком надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробного навчання та виробничої практики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 1999 р. №922, Положенням про вище професійне технічне училище та центр професійно-технічної освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти та науки України від 20 червня 2000 р. № 225, Положенням про організацію навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах, затвердженим наказом Міністерства освіти та науки України від 30 травня 2006 р. №419, нормативно-правовими актами Міністерства освіти та науки, що є його засновником, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Статутом».

В 1985 році в м. Рівне по вул. Д.Галицького, 13 було відкрито навчальний заклад СПТУ - 9 для підготовки робітничих кадрів для Рівненського радіотехнічного заводу (токарів, фрезерувальників, слюсарів, монтажників та регулювальників радіоелектронної апаратури, регулювальників). Протягом останніх 20 років діяльності училища пройшла реорганізація навчального закладу, про що зазначено в п.1.8. Статуту, а саме: «Згідно наказів Міністерства освіти та науки України від 01.10.2002 р. № 525 та управління освіти і науки Рівненської облдержадміністрації від 09.02.2002 р. № 325 профтехучилище № 9 в м. Рівне реорганізоване в Рівненський торгово-професійний ліцей. Наказом Міністерства освіти та науки України від 15.07.2013 р. №980 змінено тип Рівненського торгово- професійного ліцею на Державний навчальний заклад «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі».

Частинами 1, 4 статті 61 Закону України «Про освіту» передбачено, що фінансування державних закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є: кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані закладом освіти на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; дотації з місцевих бюджетів; кредити і позички банків, дивіденди від цінних паперів та доходи від розміщення на депозитних вкладах тимчасово вільних позабюджетних коштів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян; інші кошти.

Державний навчальний заклад «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» є державною установою і на нього поширюється Закон України «Про освіту» та Постанова Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності».

Відповідно до ч.2 п. 7.9. Статуту зазначено: «Функції управління майном, закріпленим за вищим професійним училищем, контроль за ефективністю його використання і збереження здійснює Міністерство освіти і науки України».

Згідно п. 7.3. Статуту навчального закладу зазначено: «Додаткові джерела фінансування вищого професійного училища визначаються законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», іншими нормативно-правовими актами України». Підпунктом є п.7.4. вищезгаданого Статуту зазначено: «Додатковими джерелами фінансування є кошти, отримані вищим професійним училищем за надання платних послуг, перелік яких затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти».

Оскільки, відбувалася реорганізація та перепрофілювання навчального закладу, підготовка кадрів професій металообробки та радіотехнічної галузі для Рівненського радіотехнічного заводу була припинена, а створена нова навчальна база для підготовки кадрів громадського харчування та торгівлі, не всі навчальні корпуси за адресою: м. Рівне, вул. Д.Галицького.13 використовуються у навчальному процесі. Слід зауважити, що загальна кількість учнів у навчальний період в різні роки суттєво не відрізняється, різниця коливається в межах 10 осіб, що підтверджується довідкою Рівненського вищого професійного училища №237 від 21.10.2016р. Загальна кількість учнів, яку навчальний заклад спроможний вмістити протягом повного навчального року становить 720 осіб. Станом на 01.01.2016 року кількість учнів зарахованих до навчання становить 560 осіб, відповідно не всі навчальні корпуси зайняті у навчальному процесі.

З метою ефективного використання державного майна та рекомендацій Міністерства освіти і науки України, відповідно до діючого законодавства України, приміщення навчального закладу, які не задіяні в навчально-виховному процесі, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області були укладені договори оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Рівненського торгово-професійного ліцею з наступними орендарями: ТзОВ НВО «Учбова техніка» та Рівненський економіко-гуманітарний і інженерний коледж, TOB «ОКК», ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 239 від 21,10.20016р.

28.11.2013 року укладено договір оренди державного майна № 1169-20313 між Рівненським відділенням ФДМУ та ФОП ОСОБА_1. Згідно п. 1.1. вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частина приміщення навчально-виробничих майстерень, реєстровий номер 03071130.1.ЧРЕВЛП349, площею 77,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Рівненського торгово-професійного ліцею, що підтверджується довідкою №236 від 21.10.2016 року. Орендоване приміщення знаходиться на земельній ділянці загальною площею 3,5124 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. що належить на праві постійного користування земельною ділянкою Рівненському торгово-професійного ліцею, що підтверджується державним актом серія НОМЕР_1 від 19.09.2005р. виданого Рівненським міським управлінням земельних ресурсів

Зі змісту спірного договору оренди слідує, що в оренду було передано частину нежитлового приміщення Державного навчального закладу "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі", як складовий елемент матеріально-технічної бази відповідного навчального закладу, а не сам навчальний заклад, як цілісний майновий комплекс.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що з метою отримання додаткових джерел фінансування спірна частина приміщення могла бути об'єктом оренди, виходячи з положень статті 61 Закону України "Про освіту" та постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", а тому доводи прокурора щодо того, що спірне приміщення є об"єктом освіти загальнодержавного значення та не може бути передане в оренду, є безпідставними.

До того ж, приписами статей 32, 33, 34, 36 ГПК України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Однак, прокурор не надав суду жодних доказів того, що орендована відповідачем 2 частина приміщення необхідна для використання у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності Державного навчального закладу "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі", а використання цього приміщення для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються та працюють у відповідному навчальному закладі, а також ускладнює чи робить неможливим надання освітніх послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. З ч. 1, ч. З ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чомуполягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.212 № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 10. від 16 січня 2013 року N 2. від 29 травня 2013 року N 9) зазначено, що згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Так в позові зазначено, що порушення інтересів держави полягає в незаконному, нецільовому використанні приміщення навчального закладу, загрозі збереження існуючої мережі навчальних закладів та їх матеріально-технічної бази, а також забезпечення належних умов для навчання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності.

Однак, доказів незаконності використання частини нежитлового приміщення Державного навчального закладу "Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" до позову не додано. Також відсутні докази щодо загрози збереження існуючої мережі навчальних закладів внаслідок укладення оспорюваного договору.

Крім того, відповідно до п. 2.2. оспорюваного Договору оренди передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Забороняється приватизація орендованого майна, передача в суборенду, перехід права власності на орендоване майно третім особам.

Щодо забезпечення належних умов для навчання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх психологічної адаптації та активної життєдіяльності, то в даному випадку варто зазначити, що за оспорюваним договором ДНЗ "'Рівненське вище професійне училище" отримує орендну плату в розмірі 1373,5 грн. в місяць, що дає додаткові надходження для підтримання матеріально-технічної бази училища в належному стані.

З листа ДНЗ "Рівненське вище професійне училище" від 21.10.2016р. №238 вбачається, що надання в оренду приміщень навчально-виробничих майстерень училища не створює жодного утиску прав учнів щодо отримання ними професійної освіти, а навпаки розірвання угод з орендарями створить проблеми закладу по їх утриманню, збільшить обсяги спожитих закладом комунальних послуг та експлуатаційних витрат, не покращивши при цьому якість навчання та якість надання освітніх послуг.

За період дії договору оренди з 28.11.2013р. на рахунок балансоутримувача надійшло 37385.37 грн. орендної плати, така ж сума коштів надійшла до Державного бюджету України за вказаним договором.

Майно застраховане орендарем на випадок його знищення на користь ДНЗ "Рівненського вищого професійного училища ресторанного сервісу і торгівлі" на його вартість, що визначена висновком про вартість станом на 30.09.2013р. та становить 124470 грн.

До того ж, відповідач 2 належним чином виконує зобов'язання по сплаті орендної плати, що свідчить про отримання навчальним закладом інших доходів, передбачених положеннями законодавства та статуту ДНЗ "Рівненського вищого професійного училища ресторанного сервісу і торгівлі".

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що прокурором у порушення ст.1 ГПК України в позовній заяві не доведено наявності порушення інтересів держави.

З огляду вищенаведеного суд дійшов висновку, що використання відповідачем 2 спірного орендованого приміщення не перешкоджає здійсненню навчально-виховного процесу та не погіршує соціально-побутових умов учнів та трудового колективу навчального закладу, а також сприяє додатковому фінансуванню відповідного об"єкта освіти.

За таких обставин, оскільки передана в оренду відповідачу 2 частина приміщення відповідного навчального закладу є лише складовою частиною ДНЗ "Рівненського вищого професійного училища ресторанного сервісу і торгівлі", а не самим об'єктом освіти, та не використовується останнім в навчально-виховному процесі, у той час як доказів того, що використання орендованого майна погіршує соціально-побутові умови шкільного колективу, прокурором не надано, суд дійшов висновку, про те що договір оренди нерухомого майна, що є державною власністю №1169-2013 від 28.11.2013 не суперечить приписам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 24.11.2016р. у справі №911/1022/16, 09.11.2016р. у справі №918/370/16.

Отже, доводи прокурора щодо того, що спірні приміщення не могли бути передані в оренду відповідачу 2, оскільки їх використання ФОП ОСОБА_1 не пов"язане з навчально-виховним процесом, є необґрунтованими.

Крім того суд зазначає, що однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, то немає правових підстав для задоволення позову. Проте, в позовній заяві не вказано чим саме порушено права позивача при укладенні договору оренди. Відсутність порушеного права та охоронюваного законом інтересу позивача у даній справі є також безумовною підставою для відмови в позові прокурора про визнання недійсним спірного договору оренди.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу прокурора про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди доказово необґрунтованою та нормативно безпідставною, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

Що ж до вимоги прокурора про зобов"язання фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 повернути балансоутримувачу - Державному навчальному закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» частину приміщення навчально-виробничих майстерень Державного навчального закладу «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» (реєстровий номер 03071130.1 .ЧРЕВЛП349), загальною площею 77,1 м2 за адресою: АДРЕСА_1, шляхом його звільнення та підписання акту прийому-передачі слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, на яку як на підставу вищезазначеної вимоги посилається прокурор, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов"язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи вищевикладене, а також відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов"язання відповідача 2 повернути орендоване приміщення задоволенню не підлягає, тому що за своєю правовою природою є похідною від первісної (основної) позовної вимоги.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2016 року.

Суддя Марач В.В.