ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 911/3199/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко»

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молоко-Країна»

про стягнення 599 069,33 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №25 від 04.01.2016);

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» (далі позивач) звернувся з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молоко-Країна» (далі відповідач) про стягнення 599 069,33 грн боргу за поставлений згідно договору поставки №766/111 від 06.05.2016 товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору поставки №766/111 від 06.05.2016 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.10.2016 порушено провадження у справі № 911/3199/16, розгляд справи призначено на 10.11.2016.

10.11.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист №87-ЮР/ЦРУ від 10.11.2016 (вх. №23216/16) з доданими до нього документами та заява про зменшення позовних вимог №85-ЮР/ЦРУ від 10.11.2016 (вх. №23215/16), згідно якої зменшив позовні вимоги та просив стягнути 444 069,33 грн боргу за поставлений товар.

Судом встановлено, що зазначена заява про зменшення позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд дійшов висновку про прийняття її до розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.11.2016 відкладено розгляд справи на 24.11.2016.

24.11.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №745 від 24.11.2016 (вх. №24348/16).

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.11.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №911/3199/16 на 15 днів.

У судовому засіданні 24.11.2016 оголошено перерву до 06.12.2016.

06.12.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог №103-ЮР/ЦРУ від 06.12.2016 (вх. №25241/16), згідно якої позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 244 069,33 грн боргу за поставлений товар та повернути з Державного бюджету 4 725,01 грн надмірно сплаченого судового збору.

Зазначена заява прийнята судом до розгляду.

06.12.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов супровідний лист №749 від 06.12.2016 (вх. №25242/16) з доданими до нього документами.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 06.12.2016 представник позивача підтримав позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог повністю.

Представник відповідача у судове засідання 06.12.2016 не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання 06.12.2016 не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

06.05.2016 між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Молоко-Країна» (покупець) укладено договір поставки №766/111, згідно якого постачальник зобовязався в порядку і на умовах, визначених договором, поставляти покупцю молочну сировину (молоко коровяче, сире, незбиране, яке піддавалось попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню) (далі - молоко), а покупець зобовязався приймати й оплачувати його на умовах та в порядку визначеному договором.

Пунктом 4.3 договору визначено, що право власності на молоко переходить до покупця з моменту приймання і визначається датою підписання представником покупця товарної накладної на його перевезення, крім випадку виявлення невідповідності молока за якісними показниками вимогам діючих в Україні стандартів, а також ветеринарним і санітарним вимогам.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна на молоко встановлюється за погодженням сторін договору шляхом підписання протоколу погодження цін (додаток №1), який є невідємною частиною договору.

Згідно п. 5.4, 5.5 договору покупець проводить оплату за придбане молоко у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10 календарних днів з моменту перезоду права власності на молоко в порядку визначеному п. 4.3 договору.

Ціну договору становить загальна ціна на молоко, поставлене покупцю на підставі договору.

Відповідно до п. 8.1 договору договір набирає чинності з дати підписання сторонами т адіє до 31.12.2016, а в частині розрахунків за поставлене молоко до моменту остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що за період з 06.05.2016 по 21.07.2016 позивач поставив відповідачу молоко на загальну суму 744 069,33 грн, що підтверджується прийомними квитанціями №14 від 03.06.2016, №20 від 06.07.2016, видатковими накладними №240 від 31.05.2016, №302 від 30.06.2016 та наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними на кожну партію товару, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору та не заперечується сторонами.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки №766/111 відповідачем за період з 11.05.2016 по 14.09.2016 сплачено 500 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та не заперечується сторонами.

20.07.2016 позивач на адресу відповідача направив лист-вимогу №113 від 19.07.2016, згідно якого просив сплатити наявну заборгованість.

Таким чином, за відповідачем наявна заборгованість за поставлений товар в розмірі 244 069,33 грн ( 744 069,33 грн (загальна вартість поставленої продукції) 500 000,00 грн (здійснена оплата)).

Предметом позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, є вимоги позивача про стягнення 244 069,33 грн боргу за поставлений згідно договору поставки №766/111 товар.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір встановленого боргу відповідає фактичним обставинам справи та не спростовано відповідачем, вимога позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 244 069,33 грн боргу за поставлений згідно договору поставки №766/111 товар, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Крім того, позивач просив повернути надмірно сплачений судовий збір на підставі п. 1. ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Частиною 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір судового збору, який сплатив позивач за подачу позовної заяви становить 8 386,05 грн, в той час як враховуючи зменшення позивачем позовних вимог судовий збір, що підлягає сплаті становить 3 661,04 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, підставою для повернення сплаченого судового збору є сплата судового збору в більшому розмірі, а тому судовий збір у розмірі 4 725,01 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молоко-Країна» (09300, Київська обл., Володарський район, смт Володарка, вул. Миру, буд. 5; ідентифікаційний код 37120679) на користь Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл., Лохвицький район, м. Заводське, вул. Матросова, буд. 10; ідентифікаційний код 30382533) 244 069 (двісті сорок чотири тисячі шістдесят девять гривень) 33 коп. боргу за поставлений згідно договору поставки №766/111 від 06.05.2016 товар та 3 661 (три тисячі шістсот шістдесят одну гривню) 04 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Приватному акціонерному товариству «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл., Лохвицький район, м. Заводське, вул. Матросова, буд. 10; ідентифікаційний код 30382533) з Державного бюджету України 4 725 (чотири тисячі сімсот двадцять пять гривень) 01 коп. судового збору, надмірно сплаченого за платіжним дорученням №3783 від 31.08.2016, що знаходиться в матеріалах справи №911/3199/16.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 14.12.2016

Суддя В.М. Антонова