КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Справа№ 6/521

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мануілова Я.І. за довіреністю № 10-498 від 09.08.2016

від відповідача -1: Василенко А.О. за довіреністю № 2-76 від 21.03.2016

від відповідача -2: Кость О.Г. за довіреністю № 14/73 від 21.04.2016

від ВДВС: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.11.2016 у справі № 6/521 (суддя Ковтун С.А.), яка прийнята у результаті розгляду скарги публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві

за позовом відкритого акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ

до 1) дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ,

2) публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» , м. Київ

про зобов'язання не чинити перешкоди у розпорядженні майном

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

08.07.2016 публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі- ПАТ «Укртрансгаз»/відповідач-1/апелянт) звернулось до господарського суду із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (надалі- ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві), в якій просило:

- поновити ПАТ «Укртрансгаз» строк на оскарження постанови державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві у виконавчому провадженні № 44213472 про накладення штрафу на ПАТ «Укртрансгаз» у розмірі 1360,00 грн. за невиконання наказу господарського суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 6/521;

- визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві від 02.12.2015 у виконавчому провадженні № 44213473 про накладення штрафу на ПАТ «Укртрансгаз» у розмірі 1300,00 грн. за невиконання наказу господарського суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 6/521.

Обгрунтовуючи клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на оскарження дії державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві, боржник зазначає про неоднозначність правових позицій, які по різному визначають юрисдикцію судів з оскарження постанов державного виконавця з накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2016 у справі № 6/521 (суддя Ковтун С.А.) залишено без розгляду скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві.

Ухвала суду першої інстанції мотивована недоведеністю боржником поважності причин, які б уможливлювали вчасного звернення до суду із вказаною скаргою на дії ВДВС.

При цьому суд першої інстанції керувався ст.ст. 53, 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою господарського суду міста Києва, публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати, поновити публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» строк на оскарження постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 02.12.2015 у виконавчому провадженні № 44213473 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 6/521 про зобов'язання публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» виконати заявку публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його публічному акціонерному товариству «Укрнафта», з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2 061 805, 134 тис. куб. м. та передати справу № 6/521 для продовження розгляду до господарського суду міста Києва.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції при наявності обґрунтованих підстав (виняткового випадку, а саме: неоднозначності правових позицій, яка існувала на час подання скарги на дії державного виконавця) безпідставно відмовив заявнику у відновленні пропущеного строку на звернення із скаргою на дії ВДВС, чим порушив ст. 53, 121-2 ГПК України, ст. 8 Конституції, та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на ухвалу господарського суду міста Києва від 08.11.2016 у справі № 6/521 прийнято провадження та призначено до розгляду на 14.12.2016.

13.12.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 08.11.2016 без змін.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених в апеляційній скарзі підстав та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва скасувати повністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог «ПАТ «Укртрансгаз» викладених в апеляційній скарзі, заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги ПАТ «Уктртрансгаз» підтримував та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва скасувати повністю.

Представник відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явивcя, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах оскарження ухвали містяться докази належного повідомлення Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про час та місце розгляду справи та обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів 1-2, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження ухвали ПАТ «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду міста Києва із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві в якій просило: поновити ПАТ «Укртрансгаз» строк на оскарження постанови державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві у виконавчому провадженні № 44213472 про накладення штрафу на ПАТ «Укртрансгаз» у розмірі 1360,00 грн. за невиконання наказу господарського суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 6/521; визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві від 02.12.2015 у виконавчому провадженні № 44213473 про накладення штрафу на ПАТ «Укртрансгаз» у розмірі 1300,00 грн. за невиконання наказу господарського суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 6/521.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось боржником, ним одночасно зі скаргою на дії ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві була подана заява про відновлення пропущеного строку для подання скарги на дії державного виконавця.

Так, обґрунтовуючи пропущений процесуальний строк на падання скарги на дії державного виконавця, останній зазначив, що керувався роз'ясненнями п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», а тому враховуючи вище зазначені роз'яснення постанови пленуму ВАСУ та встановлений законом 10-ти денний строк, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2016 у справі № 826/26963/15 відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, ПАТ «Укртрансгаз» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 провадження в адміністративній справі було закрито, з тих підстав, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Також, як зазначає ПАТ «Укртрасгаз», в обґрунтування поважності причин пропуску на оскарження дій ДВС боржник вказував на те, що про невірне визначення ним підвідомчості спору щодо оскарження дій ДВС по примусовому виконанню наказу господарського суду міста Києва він дізнався тільки 06.07.2016, після розгляду Київським апеляційного адміністративного суду його апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2016.

Разом з тим, боржник посилається на те, що оскільки ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі № 826/26962/15 апеляційне провадження було закрито тих підстав, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, яке (звернення до за правилами адміністративного судочинства) він вважав вірно обраним шляхом вирішення спору, єдиним способом захисту своїх прав є звернення до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії ДВС.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку виходив з того, що наведені боржником причини пропуску процесуального строку на оскарження не є поважними, оскільки не стосуються об'єктивних обставин, що перешкоджали своєчасній подачі скарги, а пов'язані з суб'єктивним невірним розумінням порядку захисту прав.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду України про відмову у задоволенні клопотання позивача про відновлення строку на оскарження дій відділу ДВС, з огляду на таке.

Відповідно до приписів частини 1-ї статті 1212 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Із приписів статті 50 цього кодексу вбачається, що процесуальний строк, це строк протягом якого має бути вчинена відповідна процесуальна дія, а положеннями частини 1-ї статті 53 вказаного кодексу визначено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно цієї норми суд у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відтак причини пропуску строку мають бути поважними, що відповідно, дає підстави для його поновлення.

У підпункті 9.7 пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено таке: встановлений у частині першій статті 1212 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання; скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 1212 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала; якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду.

Як вбачається з копії скарги на дії ВДВС, яка наявна в матеріалах оскарження ухвали господарського суду міста Києва з клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання скарги на дії ДВС боржник звернувся 08.07.2016, тобто з пропуском встановленого процесуальним законодавством десятиденного строку на подання відповідних скарг.

Так, ухвала Київського апеляційного адміністративного суду була винесена 06.07.2016, тобто з пропуском встановленого процесуальним законодавством десятиденного строку на подання відповідних скарг.

Колегія суддів зазначає, що навіть подання ПАТ "Укртрансгаз" скарги на дії державного виконавця - 08.07.2016 ( в межах 10-ти денного строку) від дати винесення ухвали Київським апеляційним адміністративним судом від 06.07.2016 не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, адже боржником не дотримано 10-ти денного строку для подання скарги на дії органу ВДВС передбаченого ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначає боржник в поданій апеляційній скарзі, так і в поданій до суду першої інстанції скарзі на дії ВДВС постанову державного виконавця від 02.12.2015 про накладення штрафу ним було отримано 04.12.2015.

Також, як зазначає скаржник у скарзі та дії та у апеляційній скарзі, що він звернувся до адміністративного суду у межах десятиденного строку для оскарження дії державного виконавця, а саме-11.12.2015.

Проте вказані доводи заявника колегія суддів находить безпідставними, оскільки матеріали оскарження ухвали та подана апеляційна скарга не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до адміністративного суду саме 11.12.2015.

Щодо посилання скаржника на відсутність порушення ним процесуальних строків подання скарги у зв'язку зі зверненням до суду адміністративної юрисдикції та відсутності строків на звернення до суду господарської юрисдикції після того, колегія суддів зазначає, що помилкове звернення до судів іншої юрисдикції може бути лише підставою поважності пропуску встановленого процесуального строку, однак таке звернення не перериває та не зупиняє встановлений Господарським процесуальним кодексом України процесуальний строк.

При цьому слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» роз'яснив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ж із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказане рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної застосовує у даній справі як джерело права, а у зв'язку із відсутністю поважних причин пропуску строку для пред'явлення згаданої скарги, слід погодитись із висновками суду перщої інстанції щодо відсутності правових підстав для його відновлення.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення скарги на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 33-34, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 08.11.2016 у справі № 6/521 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна