РІШЕННЯ

05 грудня 2016 року Справа № 913/1138/16

Провадження №6/913/1138/16

За позовом Державної екологічної інспекції у Луганській області, м. Сєверодонецьк Луганської області

до Державного підприємства "Сєверодонецька теплоелектроцентраль", м. Сєверодонецьк Луганської області

про стягнення збитків заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в сумі 44 196 грн. 00 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Жданова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, дов. № 13/04-29/16 від 24.11.2016.

від відповідача - представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в сумі 44 196 грн. 00 коп.

Від відповідача у справі надійшла заява від 01.12.2016 за № 06-05-308 про розгляд справи за умови відсутності повноважного представника. Вказана заява судом задоволена.

В той же час, від відповідача, надійшов відзив на позовну заяву від 01.12.2016, за яким відповідач проти позову заперечує та, зокрема, зазначає наступне.

При обчисленні розміру збитків, завданих відповідачем державі за порушення природоохоронного законодавства позивачем була застосована Методика визначення розміру шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (затверджена Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.1997 за №171), що на думку відповідача є неправомірним.

При цьому, відповідач не заперечує проти того, що позивачем в період з 15.09.2015р. по 05.10.2015 р. була проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства, за наслідками якої складено акти №34 і №35 від 24.09.2015. В той же час відповідач зазначає, що в його користуванні дійсно знаходиться земельна ділянка, яка розташована в промисловій зоні м.Сєверодонецька Луганської області. Проте, твердження позивача про розміщення засміченої ділянки з визначенням локації як то на території цеху підготовки води (біля недобудованого складу вапна), на думку відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні документальні докази меж території цеху підготовки води.

Позивачем до суду надані пояснення від 01.12.2016 за якими зазначено, що відповідачем припущені порушення ст.ст. 35,46 Закону України «Про охорону земель», ст. 96 Земельного кодексу, ст.ст. 17,33 Закону України «Про відходи».

Розмір збитків, заподіяних державі внаслідок засмічення земельної ділянки в сумі 44 196,00 грн. був обчислений на підставі «Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства», затвердженої Наказом Мінекобезпеки України від 27.10.1997 №171 (з наступними змінами та доповненнями). З метою відшкодування вказаних коштів, інспекцією відповідачу була направлена претензія від16.03.2016 яка останнім залишена без задоволення.

В той же час, представником позивача, в судовому засіданні надав усні заперечення на відзив відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що в період з 15.09.2015 р. по 15.10.2015 р. Державною екологічною інспекцією України (далі - Держеконспекція України) було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП «Сєверодонецька теплоелектроцентраль».

За результатами перевірки виявлено факт засмічення (псування) ґрунту на території ДП «Сєверодонецька теплоелектроцентраль» за адресою Луганська область, територія цеху підготовки води.

Вказаний факт на думку позивача, є порушенням вимог ст. ст. 35, 46 Закону України «Про охорону земель», ст. 96 Земельного кодексу України, ст. ст. 17,33 Закону України «Про відходи».

Інспекцією обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок засмічення земельної ділянки на підставі Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Мінекобезпеки України від 27.10.1997 № 171 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 № 149) який складає 44 196 грн. 00 коп.

В той же час, 16.03.2016 р. Інспекцією на адресу відповідача надіслано претензію № 19/04-22-16 про добровільне відшкодування шкоди, яку відповідач отримав. Вимоги зазначеної претензії відповідачем в добровільному порядку не виконані.

Виходячи з наведеного, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків в сумі 44 196,00, який також обґрунтовує посиланням на норми ст.ст. 35, 46 Закону України «Про охорону земель», ст. 96 Земельного кодексу, ст.ст. 17,33 Закону України «Про відходи».

Відповідач проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві та вказаних вище.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 35 Закону України Про охорону земель власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

Відповідно до ст. 46 Закону України Про охорону земель при здійсненні господарської діяльності, пов'язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захороненням відходів, забезпечуються: виконання заходів щодо запобігання або зменшення обсягів утворення відходів та екологічно безпечне поводження з ними; максимальне збереження ґрунтового покриву на основі обраного оптимального варіанта територіального розміщення об'єктів поводження з відходами; зняття родючого шару ґрунту, його складування, збереження та використання при рекультивації земель, покращенні малопродуктивних земель і благоустрої населених пунктів; запобігання негативному впливу об'єктів поводження з відходами, що використовуються для збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення відходів на ґрунтовий покрив прилеглих територій; рекультивація земельних ділянок після ліквідації об'єктів поводження з відходами.

Підприємства, установи та організації, а також громадяни, діяльність яких пов'язана з накопиченням відходів, зобов'язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об'єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобовязані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та дотримуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Приписами ст. 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за порушення, зокрема, псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 56 Закону України Про охорону земель юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст. 69 даного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Луганській області, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 12.12.2011 № 136, інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог: законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, законодавства про використання та охорону земель, законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів щодо.

Статтею 20 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища до компетенції спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів віднесено подання позовів про відшкодування збитків і втрат, заподіяних у результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Під час планової перевірки, проведеної в період 15.09.2016 15.10.2016 року працівниками позивача здійснено обстеження території земельної ділянки КП «Сєверодонецька теплоелектроцентраль», що підтверджується актом за №34. Також за результатами перевірки складено акт №35 від 24.09.2016 обстеження засміченої земельної ділянки (до акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства).

Так, в результаті перевірки було встановлено незабезпечення підприємством заходів з захисту землі, а саме виявлено факт засмічення (псування) земельної ділянки (відкритий ґрунт) на території цеху підготовки води (біля недобудованого складу вапна) промисловими відходами 1 - 4 класу небезпеки (відпрацьовані акумулятори, автомобільні шини, відходи будівельних матеріалів та інше). Площа засміченої території становить 63,5 кв.м; висота відходів 13 см; обєм відходів 8,25 куб.м. Вказані порушення були зафіксовані в актах №№34, 35.

Також, при перевірці встановлено, що земельна ділянка належить ДП «Сєверодонецька теплоелектроцентраль» на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 165221 від 23.12.2005.

Відповідно до п. 4.14. Порядку № 464 не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально, пропозицій, а також інформації, наданої правоохоронними органами.

Згідно п. 4.15. Порядку № 464 до акта перевірки додаються (за наявності) порівняльні таблиці, графіки, схеми, оформлені належним чином, підписані та надані посадовими особами субєкта господарювання, що перевіряється.

В акті перевірки також зазначається інформація, повязана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на обєкті перевірки), та зазначаються посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань.

Згідно інформації Управління Держгеокадастру у м. Сєверодонецьку Луганської області земельна ділянка, площею 50,7245 га під промисловий майданчик, розташована за адресою: м.Сєверодонецьк Луганської області, промислова зона зареєстрована за ДП «Сєверодонецька ТЕЦ». За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднесено до категорії земель землі промисловості, транспорту звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, до особливо цінних земель не відносяться. Нормативна грошова оцінка визначеної земельної ділянки станом на 01.07.2015 з урахуванням коефіцієнта індексації складає 47 072 336,00 грн.

Таким чином, відомості, відображені у акті перевірки, є достовірними, поки їх не спростують. Відповідачем не надано доказів внесення до акту перевірки недостовірних відомостей.

Пунктами 1.1 1.3 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 N 171 (у редакції наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 N 149), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 за N 285/2725, визначено, що дана методика, розроблена відповідно до Законів України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про відходи" та інших нормативно-правових актів. Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб'єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності. Методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.

Пунктом 2.1 вказаної Методики визначено, що відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; засмічення земель - наявність на території земельних ділянок сторонніх предметів і матеріалів.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Згідно з п. 3.5, п.п. 3.5.1 зазначеної методики при виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди. Об'єм відходів, що спричинили засмічення, встановлюють за об'ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.

Відповідно до п. 5.1 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт засмічення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

На підставі вказаної Методики інспекцією обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок засмічення земельної ділянки, який складає 44 196 грн. 100коп.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про відходи" визначено, що відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; зберігання відходів - тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об'єктах (до їх утилізації чи видалення); розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах.

Відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону України "Про відходи" забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у тому числі побутових у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням стандартів, норм і правил, передбачених законодавством України.

Частиною 1 ст. 42 Закону України" Про відходи" встановлено, що особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальності, зокрема, за порушення встановленого порядку поводження з відходами, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров'я людини та економічних збитків.

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про відходи" підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що за вказане вище правопорушення, позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення щодо начальника цеху підготовки води ДП «Сєверодонецька теплоелектроцентраль» ОСОБА_2 Також інспекцією було винесено постанову від 28.09.2015 року про накладення на останнього адміністративного штрафу і вказаний штраф оплачений в повному обсязі.

При цьому, відповідно до приписів чинного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди спричиненої таким засміченням, є факт виявлення сміття на відкритому ґрунті без дозволів, що призвело чи могло призвести до забруднення навколишнього природного середовища, встановлений уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення, зокрема, актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення. Таким чином, встановлений екологічною перевіркою та судами попередніх інстанцій факт засмічення відповідачем земельної ділянки є достатнім для відшкодування шкоди незалежно від того, призвело це чи може призвести до забруднення земельної ділянки.

При цьому, відповідач проти акту та факту проведення перевірки заперечень не надав.

Доводи відповідача за відзивом відхиляються як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним доказам.

При цьому, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи, її вина; наявність шкоди; причинний звязок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обовязковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, той факт, що засмічення земельної ділянки відходами підтверджується матеріалами справи і відповідачем у встановленому порядку не спростований, суд дійшов висновку, що відповідач, як винна особа, повинен відшкодувати завдані державі збитки внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в повному обсязі. Як було вказано вище порядок розрахунку шкоди, яка підлягає відшкодуванню, передбачений у відповідній Методиці.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи, у звязку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Сєверодонецька теплоелектроцентраль», м.Сєверодонецьк Луганської області, територія ТЕЦ, , на користь держави збитки в сумі 44 196 грн. 00 коп., на балансовий рахунок № 0080 спеціального фонду місцевого бюджету м. Сєверодонецьк, Луганської області, код за УДКСУ у м. Сєверодонецьк Луганської області, код платежу за бюджетною класифікацією 24062100, банк одержувач УДКСУ у м. Сєверодонецьк Луганської області, МФО 804013.

Наказ видати стягувачу Державній екологічній інспекції у Луганській області Луганська обл., м. Сєверодонецьк, вул. Гагаріна, буд. 93, .

3. Стягнути з Державного підприємства «Сєверодонецька теплоелектроцентраль», м.Сєверодонецьк Луганської області, територія ТЕЦ, на користь :

- Державної екологічної інспекції у Луганській області, м. Сєверодонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, буд. 93, , витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп. Видати наказ позивачу.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 09.12.2016

Суддя Т.А. Василенко