ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2016 р.Справа № 916/1938/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №865 від 14.11.2016р. та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.11.2016р.)

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від Департаменту комунальної власності Одеської міськради - Тарановський Д.С., Бундєва А.Г. - за довіреностями;

від ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 15 вересня 2016 року

по справі №916/1938/16

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про розірвання договору оренди і виселення

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 25.10.2016р. оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 08.12.16р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

18.07.2016р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі - позивач, Департамент комунальної власності ОМР) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_3.), в якому просив суд розірвати договір оренди №2/52 від 28.04.2014р., укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міськради та ФОП ОСОБА_3; виселити відповідача з нежитлового приміщення, загальною площею 191,5кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міськради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.04.2014р. між ним (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) був укладений вищезазначений договір оренди нежитлового приміщення. Пунктом 4.1 Договору від 28.04.2016р. (в редакції Додаткового договору №1 від 28.04.2016р.) сторони визначили, що приміщення передаються відповідачу виключно для використання під розміщення продовольчого магазину, що не здійснює торгівлю товарами підакцизної групи. Проте позивачем було виявлено (що підтверджується актом обстеження від 22.06.2016р.) використання ФОП ОСОБА_3 орендованого приміщення не за цільовим призначенням, а саме - частина приміщення під розміщення сауни, а інша частина під розміщення кафе, що здійснює продаж товарів підакцизної групи, у зв'язку із чим Договір оренди від 28.04.2014р. підлягає розірванню а відповідач виселенню із орендованого приміщення.

З посиланням на норми ст.ст. 525, 526, п.1 ч.1 ст.611, ст.ст.638, 651, 653, п.1 ч.1 ст.783 ЦК України, ст.ст.180,291 ГК України Департамент комунальної власності Одеської міськради просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14.09.2016р. відповідач подав суду першої інстанції пояснення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. (суддя Демешин О.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано вмотивовано тим, що з копії Акту обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 22.06.2016р. вбачається, що його складено комісією у складі працівників Департаменту комунальної власності ОМР, тобто, - одної сторони договору. При цьому в Акті навіть не зазначено про присутність у приміщенні, що перевіряється, будь-яких працівників фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Додані до Акту фотографії також не є доказами факту торгівлі відповідачем підакцизними товарами, оскільки не підтверджують власне реалізації таких товарів. Також, наявність у приміщенні сауни - не свідчить про здійснення відповідачем діяльності з надання таких послуг, оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що послуга - це діяльність виконавця з надання споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Тобто, факту надання відповідачем споживачам послуг сауни, до матеріалів справи не надано. Додана до справи копія Рахунку офіціанта №1 від 22.06.2016р. ніби-то про замовлення підакцизного товару (коньяку), здійснене в кафе „Вечерний блюз" не містить будь-яких відомостей щодо виписки цього рахунку ФОП ОСОБА_3; сам рахунок містить іншу адресу, ніж орендоване Відповідачем приміщення - АДРЕСА_2 замість АДРЕСА_1.Крім того, належним доказом торгівлі відповідачем підакцизними товарами у орендованому приміщенні міг бути виключно касовий чек (квитанція), однак такого доказу позивачем не надано. Таким чином, надані позивачем матеріали не є належними доказами в розумінні ст.34 ГПК України, порушення відповідачем умов укладеного між сторонами справи Договору щодо зміни цільового призначення орендованого приміщення, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Не погодившись з рішенням суду від 15.09.2016р., Департамент комунальної власності Одеської міськради звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з наступних підстав:

- акт обстеження від 22.06.2016р. за своєю правовою природою не є адміністративним протоколом, що зобов'язує долучати протилежну сторону, пояснювати права та обов'язки, залучати свідків і т.д. Даний акт складено посадовими особами Департаменту, якими при виконанні посадових обов'язків було виявлено порушення умов договору;

- нецільове використання орендованого приміщення призводить до того, що відповідач платить орендну плату у 7 разів меншу, ніж передбачено законодавством, в результаті чого до місцевого бюджету не надходять належні кошти, чим порушуються права територіальної громади м. Одеси. Як наслідок скорочуються соціальні програми, благодійна та адресна допомога соціально-незахищеним громадянам міста, затримуються виплати допомоги при народженні дитини, декретних коштів, допомоги по безробіттю, тощо;

- відносини, що склалися між Департаментом та ФОП ОСОБА_3 є договірними, Департамент керуючись умовами договору наділений повноваженнями щодо перевірки використання об'єкта оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства. А Орендар зобов 'язаний допустити представників у робочий час доби, для надання можливості представникам департаменту оглянути вказане приміщення, та вказати на наявність порушень умов договору, склавши при цьому відповідний акт;

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що додана до матеріалів справи копія Розрахунку офіціанта №1 від 22.06.2016 р. не свідчить про замовлення підакцизного товару (коньяку), оскільки докази, які були надані Департаментом по вказаній справі не спростовується іншими доказами по справі. Окрім того, з наведених доказів Департаментом, Відповідач здійснює продаж товарів підакцизної групи (коньяком) без ліцензії та без дозволу що є прямим порушенням норм ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України;

- ФОП ОСОБА_3 здійснює торгівлю товарами підакцизної групи без ліцензії та без дозволу, при цьому вказує на Розрахунках адресу: АДРЕСА_2. Щодо адреси відповідачем також не надавалося заперечень;

- посилання місцевого господарського суду на той факт, що не має порушень в частині використання приміщення Відповідачем не за цільовим призначенням є необґрунтованим;

- при винесенні оскаржуваного рішення, суд посилався на доводи відповідача, які нічим не підтверджені, в той час як Департаментом були надані усі докази, що були викладені в позовній заяві, а саме: Акт обстеження нежитлового приміщення, загальною площею 191,5кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з фото фіксацією приміщення та Розрахунок від 22.06.2016р.;

- відповідачем у судовому засіданні не спростовувалась обставина використання приміщення не за профілем призначення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Поліщук Л.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні; відстрочено Департаменту комунальної власності Одеської міськради сплату судового збору у розмірі 3031,60грн. за подачу апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. по справі №916/1938/16 на строк до 25.10.2016р.; зобов'язано Департамент комунальної власності Одеської міськради у строк до 25.10.2016р. сплатити судовий збір у розмірі 3031,60грн. та надати суду відповідні докази.

24.10.2016р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради надав суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору на виконання ухвали суду від 03.10.2016р.

У зв'язку із перебуванням судді Будішевської Л.О. у відрядженні розпорядженням в.о. керівника апарату №865 від 14.11.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/1938/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.11.2016р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Поліщук Л.В., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 15.11.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Таран С.В., Поліщук Л.В.) справу №916/1938/16 прийнято до провадження.

16.11.2016р. ФОП ОСОБА_3 подав Одеському апеляційному господарському суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

06.12.2016р. Департаменту комунальної власності Одеської міськради подав суду апеляційної інстанції заяву в порядку ст.30 ГПК України про виклик у судове засідання посадової особи - старшого інспектора відділу підготовки і документального супроводу КУ «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради» ОСОБА_5 для дачі пояснень по даній справі, у задоволенні якої відмовлено в засіданні суду 08.12.2016р.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідач заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення підвалу №503 від 21.05.2009р., виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, об'єкт, який розташований за адресою:АДРЕСА_1, в цілому, дійсно належить територіальній громаді м.Одеси, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності. Об`єкт в цілому складається з приміщень, загальною площею 191,5кв.м., основною площею 80,0кв.м., відображених у технічному паспорті від 26.12.2008р.

Згідно із пунктами 1.2,2.2.1.4 Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №2752-VI від 19.02.2013р., Департамент наділяється міською радою повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста та щодо реалізації повноважень Одеської міської ради у галузі земельних відносин відповідно до чинного законодавства. Визначення меж повноважень та умов їх здійснення регулюється зазначеним Положенням. Департамент здійснює повноваження орендодавця комунального майна територіальної громади, що знаходиться в управлінні Департаменту, а також контроль за повнотою та своєчасністю внесення орендарями орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, укладеними Одеською міською радою. Відповідно до чинного законодавства укладає договори оренди. Здійснює облік договорів оренди, укладених безпосередньо Департаментом, та облік договорів оренди, погоджених з Департаментом у встановленому порядку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 28.04.2014p. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №2/52 (надалі - Договір оренди №2/52), відповідно до умов п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 191,5кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Термін дії договору оренди з 28.04.2014р. по 28.03.2017р. (п.1.3 Договору оренди №2/52).

Згідно із п.4.1 Договору оренди №2/52 вказані у п.1.1 приміщення Орендодавцем передаються Орендарю виключно під розміщення торгівельного об'єкту продовольчих товарів, що здійснює торгівлю товарами підакцизної групи.

Підпунктом «з» п.4.2 Договору №2/52 сторони визначили, що на протязі дії цього Договору , крім своєчасного внесення орендної плати, Орендар зобов'язується своєчасно узгоджувати з Орендодавцем будь-які зміни профілю використання об'єкта оренди.

Відповідно до п.5.5 Договору №2/52 за невиконання або неналежне виконання Орендарем обов'язків, передбачених п.4.1, п.4.2 абз. «а», «г», «м», «л», п.4.3, п.4.8, п.4.9, п.4.13 цього Договору, Орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Додатковим договором №1 від 28.04.2014p. було внесено зміни до п.4.1. розділу 4 Договору №2/52 від 28.04.2014р., а саме пункт 4.1 викладено в новій редакції: «Вказані у п.1.1 приміщення Орендодавцем передаються Орендарю виключно під розміщення продуктового магазину, що не здійснює торгівлю товарами підакцизної групи».

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2016р. комісією Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було складено Акт обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в якому зазначено, що при дослідженні підвального приміщення, загальною площею 191,5кв.м., що орендується ФОП ОСОБА_3, (договір оренди №2/52 від 28.04.2014р. строком до 28.04.2017р.) встановлено, що орендарем порушене цільове призначення (профіль) приміщення, а саме п.4.1 умов договору оренди. Частина приміщення, площею 39,0кв.м. використовується під розміщення сауни - (30%), інша частина приміщення, площею 152,5кв.м. використовується під розміщення кафе, яке здійснює продаж товарів підакцизної групи - (15%), «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1/АДРЕСА_2). Приміщення не застраховане, заборгованість на 23.06.2016р. становить 5776,26грн.

Вищезазначений Акт підписаний комісією: начальник відділу оренди №1 Департаменту комунальної власності Лисак М.У.; головний спеціаліст відділу оренди №1 Департаменту комунальної власності Мациєвська О.А.; старший інспектор підготовки та документального супроводження КУ «Муніципальна служба комунальної власності» ОСОБА_5

Також в матеріалах справи міститься копія Рахунку офіціанта №1 від 22.06.16р., на якому містяться наступні відомості: ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2, «найменування» «коньяк», «К-ть» « 4», «ціна» « 15», «сума» « 60»: «найменування» «сок», «К-ть» « 1», «ціна» « 10», «сума» « 10»; «найменування» «греческий», «К-ть» « 1», «ціна» « 55», «сума» « 55», «найменування» «Лимон», «К-ть» « 1», «ціна» « 10», «сума» « 10»/125.

Звертаючись до суду з позовом, Департамент комунальної власності ОМР зазначив, що Договір оренди №2/52 підлягає розірванню, оскільки відповідач (орендар) використовує приміщення не за цільовим призначенням, що підтверджується вищезазначеними Актом та Рахунком від 22.06.2016р.

Місцевий господарський чуд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міськради з огляду наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України та згідно із ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно із ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зазначаючи про порушення відповідачем умов п.4.1 Договору №2/52 Департамент комунальної власності Одеської міськради посилається на Акт від 22.06.2016р. обстеження житлового приміщення, розташованого за адресою:АДРЕСА_1 з фотофіксацією приміщення та копію Рахунку офіціанта №1 від 22.06.2016р.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України та ч. 2 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з цим, з копії Акту обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 22.06.2016р. вбачається, що його складено комісією у складі працівників Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, тобто лише однією стороною договору. При цьому в Акті не зазначено про присутність у приміщенні, що перевіряється, будь-яких працівників ФОП ОСОБА_3 або особисто відповідача; копія акта не містить відміток про його вручення ФОП ОСОБА_3 або надіслання поштою для ознайомлення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявність у приміщенні, що обстежувалось, сауни не свідчить про здійснення відповідачем діяльності з надання таких послуг, оскільки відповідно до п.17 ч.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що ФОП ОСОБА_3 надавались будь-яким споживачам послуги сауни.

Крім того, з копії Рахунку офіціанта №1 від 22.06.2016р. начебто про замовлення підакцизного товару (коньяку), здійсненого в кафе «Вечерний блюз» - не вбачається, що цей рахунок виписаний безпосередньо ФОП ОСОБА_3 або будь-якою особою, яка перебуває у трудових відносинах з відповідачем по справі. На копії рахунку відсутні будь-які дані, які б дозволити безсумнівно ідентифікувати видачу цього рахунку саме ФОП ОСОБА_3 (відсутня печатка відповідача, тощо), а отже розцінювати цей рахунок як доказ здійснення відповідачем продажу підакцизного товару в орендованому приміщенні немає підстав.

Відповідно до приписів Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового Кодексу України - продаж підакцизних товарів здійснюється виключно при наявності реєстратора розрахункових операцій (касового апарату).

Технічними вимогами до електронних контрольно-касових апаратів, затверджених Рішенням Державної міжвідомчої експертної комісії з електронних контрольно-касових апаратів (Протокол N 2 від 6 липня 1995р.) визначено: касовий чек (квитанція) - Документ, що друкується ЕККА та підтверджує купівлю-продаж товарів (надання послуг), з реєстрацією на ньому всіх проведених касових операцій.

Згідно із ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд апеляційної інстанції погоджується висновком суду першої інстанції щодо того, що в даному випадку належним доказом торгівлі ФОП ОСОБА_3 підакцизними товарами у орендованому приміщенні міг бути виключно касовий чек (квитанція), однак такого доказу позивачем не надано.

Таким чином, Департаментом комунальної власності Одеської міськради не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог щодо розірвання договору оренди №2/52 (порушення відповідачем вимог п.4.1 Договору оренди), у зв'язку із чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки позовна вимога про виселення ФОП ОСОБА_3 з орендованого приміщення є похідною від вимоги про розірвання договору оренди №2/52, суд першої інстанції правомірно відмовив у позовних вимогах в цій частині.

Посилання Департаменту комунальної власності Одеської міськради в апеляційній скарзі на те, що відповідачем у судовому засіданні не спростовувалась обставина використання приміщення не за профілем призначення не заслуговують на увагу, оскільки як під час розгляду справи судом першої інстанції (письмові пояснення - а.с.44-46) так і під час апеляційного перегляду справи (відзив на апеляційну скаргу, поданий суду 16.11.2016р.) відповідачем категорично заперечувалось надання послуг сауни та здійснення продажу підакцизних товарів в орендованому приміщенні.

Відповідач не спростовує наявності сауни у приміщенні, проте зазначає, що придбав її у колишніх власників, не демонтував та залишив для власних потреб.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів, зазначених у позовній заяві, не свідчать про неправильність висновку про відмову у позові місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати не спроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-103,105 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. по справі №916/1938/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 13.12.2016р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Таран С.В.

Суддя Поліщук Л.В.