ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.12.2016 Справа № 904/11840/16

Суддя Петренко Н.Е. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАФТ", м. Одеса

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

про стягнення 377 844, 53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАФТ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної - особи підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 377 844, 53 грн.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 2.21. постанови пленуму Вищого Господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно з п.3.1. Постанови Національного банку України №22 від 21.01.2004 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" (надалі - Інструкція), платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції.

Так, відповідно до додатків 2 та 8 до Інструкції, платіжне доручення має, зокрема, містити: підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці із зразками підписів і відбитка печатки, відбиток печатки платника, число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Як свідчить з поданої заяви, Позивачем в якості доказу сплати судового збору надано копію платіжного доручення №358 від 09.12.2016, що також підтверджується Актом господарського суду Дніпропетровської області № 466/16 від 16.12.2016 року

Відповідно до ч.2 ст.36 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачено, що допустимим доказом сплати судового збору є виключно оригінал платіжного доручення, то його копія не є належним доказом сплати судового збору.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.

Керуючись п. 4 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Н.Е. Петренко