ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. Справа № 920/575/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Медуниця О.Є.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 дов. б/н від 22.04.2016 р.,

відповідача ОСОБА_2 дов. б/н від 11.07.2016р.,

третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, ТОВ "Рецепти здоров'я", (вх. № 2760 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 29.08.2016 р. у справі № 920/575/16,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флора Дей", м. Одеса,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рецепти здоров'я", м. Суми,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне підприємство Прогресфарм, с. В.Дальник Біляївського району Одеської області,

про стягнення 54 817,27 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.08.2016 р. у справі №920/575/16 (головуючий суддя Джепа Ю.А., судді Костенко Л.А., Зражевський Ю.О.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Рецепти здоров'я на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Флора Дей 40 042,99 грн. заборгованості за поставлений товар, 7484,61 грн. пені, 5265,93 грн. 30 % річних, 2023,74 грн. інфляційних збитків та 1 378,00 грн. судового збору.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рецепти здоров'я", не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 29.08.2016 року у справі №920/575/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач посилається на те, що договір поставки №325/15 від 10.07.2015 року є неукладеним, так як не підписаний протокол розбіжності.

Позивач, ТОВ "Флора Дей", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач вказав, що посилання ТОВ "Рецепти здоровя" на те, що договір вважається неукладеним є неправомірними, оскільки виконувало умови договору, частково оплачувало поставлений товар і в своїх платіжних дорученнях вказувало підставою для переказу грошових коштів договір поставки №325/15 від 10.07.2015 року, а також здійснювало повернення товару на підставі того ж договору, що підтверджується первинними документами господарських операцій.

Третя особа, ПП Прогресфарм, в судове засідання не зявилась та про причини неявки суд не сповістила, у наданому відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Сумської області від 29.08.2016р. у справі № 920/575/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзивах на неї доводи позивача та третьої особи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.07.2015 між Приватним підприємством Прогресфарм (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рецепти здоровя (покупець) укладений договір поставки №325/15, згідно з п.1.1. договору постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити лікарські засоби, вироби медичного призначення, біодобавки інші продовольчі та непродовольчі товари на умовах даного договору.

Відповідно до п.2.1. договору кількість, асортимент, номенклатура, виробник продукції вказується у видаткових накладних до договору або замовленнях на закупівлю. Кожна з видаткових накладних з моменту підписання є невідємною частиною договору.

Згідно з п. 3.3. договору продукція переходить у власність покупця після фактичної передачі. Моментом фактичної передачі продукції вважається дата підписання уповноваженим представником сторін видаткової накладної.

У відповідності до п. 4.1. договору ціна на продукцію, що поставляється за договором, вказується в видаткових накладних або в узгоджених постачальником замовленнях на закупівлю та у видаткових накладних.

В п.5.3 договору сторони визначили, що покупець зобов'язується здійснити оплату в повному обсязі за поставлену продукцію, оплата здійснюється покупцем у нижчезазначеному порядку, якщо інше не обумовлено в видаткових накладних до договору: 10 (десять) календарних днів з моменту надання звіту з продажу продукції третім особам відповідної партії продукції від покупця. Покупець надає кожного 5 числа місяця звіт з продажу продукції за попередній місяць у письмовому вигляді, шляхом надсилання звіту почтовим звязком Укрпоштою з описом вкладеного та повідомленням про отримання. У випадку не надсилання покупцем звіту у визначений строк продукція вважається реалізованою третім особам у повному обсязі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, постачальник (ПП Прогресфарм) виконав своє зобовязання за договором у повному обсязі та поставив на адресу відповідача замовлений товар, що підтверджується видатковими накладними № ПП-0069602 від 29.07.2015; № ПП-0069601 від 30.07.2015; № ПП- 0069600 від 30.07.2015; № ПП-0069660 від 30.07.2015; № ПП-0071061 від 25.08.2015; № ПП-0071062 від 25.08.2015; № ПП-0071656 від 31.08.2015; № ПП-0071859 від 02.09.2015; № ПП-0072725 від 18.09.2015; № ПП-0072726 від 18.09.2015) на загальну суму 74 042,99 грн.

Зазначений товар був прийнятий в повному обсязі без будь-яких застережень, що є підтвердженням повного виконання з боку постачальника взятих на себе зобов'язань по поставці продукції відповідачу.

Відповідач, в свою чергу, частково сплатив постачальнику суму в розмірі 34000,00 грн., проте оплату на суму 40042,99 грн. за поставлений товар не здійснив.

Матеріали справи свідчать, що 01.04.2016 між ПП Прогресфарм та ТОВ "Флора Дей" була укладена угода про відступлення права вимоги №325/15/16, відповідно до п.1 якої визначено, що цією угодою регулюються відносини повязані зі зміною сторони (кредитора) у зобовязаннях, що виникають із договору поставки № 325/15 від 01.07.2015 (основний договір), укладеного між первісним кредитором та боржником (ТОВ Рецепти здоровя).

На запитання колегії суддів під час апеляційного провадження щодо дати основного договору, вказаного в угоді про відступлення права вимоги (01.07.2015р. замість 10.07.2015р.), позивач зазначив, що це технічна помилка, інших договорів не укладалось.

У відповідності до п. 2 угоди про відступлення права вимоги №325/15/16 первісний кредитор переводить до нового кредитора права та обовязки, які випливають із положень основного договору, у тому числі право вимоги у зобовязанні боржника перед первісним кредитором у розмірі 40042,99 грн., що підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Боржник повинен виконати свої зобовязання перед новим кредитором у строк, встановлений основним договором.

Листом від 27.04.2016р. (вих. № 2804) ТОВ Флора Дей повідомило ТОВ Рецепти здоровя про відступлення права вимоги за договором поставки № 325/15 від 01.07.2016р., укладеним між ПП Прогресфарм та ТОВ Рецепти здоровя.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням погасити наявну заборгованість, однак останній оплату не здійснив. Направлена відповідачу претензія позивача від 27.04.2016 р. залишена без розгляду.

З матеріалів справи також вбачається, що 01.08.2016р. ТОВ Рецепти здоровя направило лист ПП Прогресфарм (вих. № 25), в якому повідомило, що ТОВ Рецепти здоровя не визнає наявність боргу перед ТОВ Флора Дей, проте підтверджує наявність боргу перед ПП Прогресфарм. Вважає, що правовідносини між ТОВ Рецепти здоровя та ПП Прогресфарм, в умовах відсутності укладеного договору, регулюються ст. 695 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Рецепти здоров'я на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Флора Дей 40 042,99 грн. заборгованості за поставлений товар, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції вважає, що договір поставки № 325/15 від 10.07.2015, укладений між позивачем та ПП Прогресфарм, на який посилається позивач як на підставу набуття ним права вимоги до відповідача, є неукладеним в силу ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України (ПП Прогресфарм не був підписаний протокол розбіжностей до вказаного договору у редакції відповідача). Крім того, на думку апелянта, фактично відбулась не тільки заміна кредитора у зобовязанні, але й заміна боржника (постачальника), отже до позивача перейшов й обовязок з постачання лікарських засобів, виробів медичного призначення тощо на замовлення відповідача, тобто дана угода є змішаним договором, а тому відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, тобто за згодою ТОВ Рецепти здоровя.

Однак, зазначені доводи відповідача спростовуються встановленими судом обставинами на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Так, в ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладання господарських договорів якою обов'язково визначені строки розгляду пропозиції підписання договору, строки складання протоколу розбіжностей к договору, строки розгляду протоколу розбіжностей , звернення до суду. Частиною 6 вказаної статті передбачене, що у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Відповідач не надав доказів, що такий протокол розбіжностей був складений та направлений до ПП Прогресфарм, що є обов'язковим згідно частини 6 статті 181 Господарського кодексу України, а також, відповідач не надав суду доказів направлення протоколу розбіжностей, листів та іншої кореспонденції стосовно протоколу розбіжностей на адресу ПП Прогресфарм. Як зазначив представник ПП Прогресфарм у відзиві на апеляційну скаргу, його підприємство не отримувало від ТОВ Рецепти здоровя протокол розбіжностей, а також листи та іншу кореспонденцію стосовно протоколу розбіжностей.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що основний договір поставки підписано та скріплено печатками обох сторін, також підписано видаткові накладні № ПП-0069602 від 29.07.2015; № ПП-0069601 від 30.07.2015; № ПП- 0069600 від 30.07.2015; № ПП-0069660 від 30.07.2015; № ПП-0071061 від 25.08.2015; № ПП-0071062 від 25.08.2015; № ПП-0071656 від 31.08.2015; № ПП-0071859 від 02.09.2015; № ПП-0072725 від 18.09.2015; № ПП-0072726 від 18.09.2015, які є належними доказами по справі, оскільки видаткові накладні є первісними документами та є невід'ємною частиною договору поставки №325/15 від 10.07.2015 року (пункт 2.1.), а ТОВ Рецепти здоров'я виконувало умови договору, частково оплачувало поставлений товар і в своїх платіжних дорученнях вказувало підставою для переказу грошових коштів договір поставки №325/15 від 10.07.2015 р., а також здійснювало повернення товару на підставі того ж самого договору, що підтверджується первинними документами господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладене та те, що окрім напису від руки на оригіналі договору в редакції протоколу розбіжностей, до матеріалів справи не було надано жодного доказу надсилання такого протоколу іншій стороні, існування будь-якої переписки стосовно його змісту, підписання чи відмови від підписання, не було надано й самого протоколу для зясування його змісту, тому твердження ТОВ Рецепти здоров'я про те, що договір поставки №325/15 від 10.07.2015 року є неукладеним не відповідає дійсності.

Що стосується угоди про відступлення права вимоги №325/15/16 від 01.04.2016р., то судова колегія зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 512 Цивільного Кодексу України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій собі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між цедентом та цесіонарієм. Таким є договір від 01.04.2016, укладений між ПП Прогресфарм та ТОВ Флора Дей.

Як правильно дійшов висновку суд першої інстанції, наявність фактичної заборгованості за договором № 325/15 від 01.07.2015 ТОВ Рецепти здоровя перед ПП Прогресфарм за поставлений, але неоплачений товар, на час укладення угоди про відступлення права вимоги № 325/15/16 від 01.04.2016, підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме видатковими накладними, накладними на повернення товару, виписками по рахунку ПП Прогресфарм та податковими накладними, копії яких долучені до матеріалів справи.

В той же час, заборгованість ПП Прогресфарм з поставки конкретного товару в конкретно визначені договором строки у чітко визначеному асортименті та кількості на підставі документів, оформлених згідно з вимогами п. 3.1. договору поставки № 325/15 від 10.07.2015, перед ТОВ Рецепти здоровя відсутня на час укладення угоди про відступлення права вимоги № 325/15/16 від 01.04.2016р., а ймовірна можливість замовлення продукції не може бути підставою для висновку суду про те, що дана угода є угодою про переведення боргу.

Враховуючи погодження сторонами всіх істотних умов договору поставки № 325/15/16 від 01.04.2016р., що підтверджується наступними діями сторін з його схвалення, зокрема, про таке свідчить підписання та скріплення печатками сторін самого договору, наявність підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних, в яких міститься посилання на дату та номер відповідного договору як підставу складення первинних документів, а також згідно виписки банку по рахунку ПП Прогресфарм оплата за накладними здійснювалась саме за договором поставки № 325/15/16 від 01.04.2016 (цільове призначення платежу визначено замовником ТОВ Рецепти здоровя), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність факту неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, тому, правильно задовольнив позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 40 042 грн. 99 коп. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання бовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Пунктом 8.3. договору передбачено, що у випадку порушення строку, зазначеного п. 5.3 даного договору, покупець виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожен день прострочення, а також, згідно зі 625 Цивільного кодексу України, виплачує постачальнику 30% річних від неоплаченої в строк суми, плата неустойки не звільняє покупця від обов'язку сплатити постачальнику вартість триманої продукції, а так само відшкодувати йому всі збитки, пов'язані з порушенням строку оплати. У розрахунок суми пені включаються дні, коли зобов'язання було порушене, а також день виконання зобов'язань.

З огляду на вищезазначені обставини, перевіривши розрахунок позивача, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно стягнув з відповідача пеню у розмірі 7484 грн. 61 коп., 30% річних у розмірі 5265 грн. 93 коп. та 2023 грн. 74 коп. інфляційних збитків.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені відповідачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи. Інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, в ході апеляційного провадження не наведено.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Сумської області від 29.08.2016 р. у справі № 920/575/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Рецепти здоров'я", м. Суми, на рішення господарського суду Сумської області від 29.08.2016 р. у справі № 920/575/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 29.08.2016 р. у справі № 920/575/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Медуниця О.Є.