ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 Справа № 904/10079/16
За позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка

До: Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь

Про: стягнення 860 099, 40 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. №11/18/49 від 17.05.16р.);

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ :

ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (позивач) з урахуванням уточнень звернувся з позовом до ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (відповідач) про стягнення 730 256,34 грн. пені; 52 103, 23 грн. 3% річних та 77 739, 83 грн. інфляційних втрат за договором поставки №1044/13Сб/1400542 від 26.12.13р., укладеним між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обовязків за договором в частині своєчасної оплати товару.

ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (відповідач) до судових засідань двічі не зявися, у відзиві на позов щодо прострочення виконання грошового зобовязання не заперечував та частково визнав позовні вимоги. Однак, клопотав про зменшення розміру пені на 80%, посилаючись на скрутний фінансово-економічний стан підприємства. Позивач заперечував проти задоволення даного клопотання.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.13р. між ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (постачальник) та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (покупець) укладено договір №1044/13Сб/1400542 , згідно якого постачальник зобовязався передати у власність покупця продукцію коксохімічного виробництва у відповідності з асортиментом, якістю, термінами, в обсязі , по цінам та на умовах, передбачених у Додатках (Специфікаціях) до цього договору, які є невідємною частиною цього договору, а покупець прийняти товар та оплатити на умовах договору. (п.1.1. договору) . Загальна сума договору становить суму в національній валюті України, визначену суму поставленого товару по всіх додатках (специфікація) до цього договору.(п. 3.2. договору). Відповідно до п.3.3. договору (з урахуванням додаткової угоди №5 від 31.12.15р.) оплата кожної партії товару по даному договору, здійснюється покупцем протягом тридцяти банківських днів від дати відвантаження товару. Датою сплати вважається дата надходження грошових коштів покупця на поточний рахунок постачальника ( п. 3.5. договору). Згідно з п.8.2 договору : в разі прострочення оплати товару, покупець сплачує постачальнику від вартості несплаченого товару пеню за кожний день прострочення оплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період виникнення прострочення. Пеня нараховується за весь час прострочення. Відповідно до п.9.5. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.16р., і відповідно, по грошових розрахунків, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань(п. 9.5. договору) (а. с. 10-14).

Специфікаціями №29 від 26.01.16р., №30 від 26.01.16р., №31 від 24.02.16р., №32 від 25.02.16р., № 33 від 26.02.16р., №34 від 31.03.16р., №35 від 31.03.16р., №36 від 30.04.16р. та №37 від 30.04.16р. сторони погодили найменування, кількість, суму, умови та строки поставки продукції.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем ; позивач протягом січня березня 2016 року на виконання умов договору №1044/13Сб/1400542 від 26.12.13р здійснив поставку товару відповідачу, що підтверджується відповідними актами прийому передачі (підписаними відповідачем без зауважень) (а.с.20-84). Відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленого товару виконав, однак з простроченням.

На підставі пункту 8.2 договору та з урахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» позивач нарахував та просить стягнути з відповідача з урахуванням уточнень позовних вимог пеню в розмірі 730 256,34 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України : боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач , не спростовуючи факту несвоєчасного виконання ним своїх зобовязань із оплати поставленого позивачем товару , позовні вимоги визнав частково в загальному розмірі 860 099,40 грн. та навів у відзиві на позов контр розрахунок стягуваної суми ( 730 256,34 грн. пеня ; 52 103,23 грн. - 3 % річних та 77 739,83 грн. інфляційні втрати ) .Одночасно , відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 80%, обґрунтоване посиланням на важкий фінансовий стан підприємства .

Представник позивача , ознайомившись під час судового засідання 13.12.16 р. з контррозрахунком відповідача , погодився з ним та зменшив розмір позовних вимог до 860 099,40 грн. ( в т.ч. : 730 256,34 грн. пеня ; 52 103,23 грн. - 3 % річних та 77 739,83 грн. інфляційні втрати ) та заперечував проти зменшення розміру пені , пославшись на виключно важкий та нестабільний фінансово-економічний стан ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» ( який територіально знаходиться безпосередньо в зоні АТО на лінії розмежування між Українською армією та терористичними військовими угрупуваннями Росії та ОРДЛО ) , та просив суд врахувати , що несвоєчасна сплата відповідачем грошових коштів за поставлений позивачем товар вже викликала перебої у виплаті заробітної плати працівникам підприємства , а подальше зменшення розміру коштів , що повинні надійти на користь позивача , може спричинити більш негативні наслідки для людей працівників підприємства , які змушені проживати та працювати фактично на лінії фронту .

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом взято до уваги наведені відповідачем доводи в підтвердження винятковості випадку та об'єктивності причин. Однак, врахувавши те, що сторони здійснюють свою діяльність в одному економічному просторі і негативні явища в економіці мають вплив на обидві сторони, але ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» територіально знаходиться безпосередньо в зоні АТО на лінії розмежування і потерпає не лише внаслідок негативних економічних явищ, а насамперед від бойових дій з незаконними військовими формуваннями країни окупанта ( Росії ) ; суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення клопотання відповідача ; а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі , з урахуванням їх уточнень позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.525, 526,530, 712 ЦК України; ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШІИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів » (53200, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ) на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (м. 86065, Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ): 730 256, 34 грн. пені; 52 103, 23 грн. 3% річних ; 77 739, 83 грн. інфляційних втрат та 12 901,49 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя Васильєв О.Ю.

16.12.16р.