РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016Справа №910/14720/16

За позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроенергобудсервіс"
про стягнення 1 398,65 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Борута Е.В. (дов. № 29-14/16 від 04.01.2016 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 08 грудня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроенергобудсервіс" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 1 398,65 грн., в тому числі 1 041,43 грн. основного боргу, 45,02 грн. 3 % річних, 312,20 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 3454 «С» від 01.10.2012 року в частині здійснення повної та своєчасної оплати теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2016 року порушено провадження у справі № 910/14720/16 та призначено до розгляду на 21.09.2016 року.

21.09.2016 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 21.10.2016 року, у зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 04-23/2083 від 05.10.2016 року у справі № 910/14720/16 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого справу передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року, суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/14720/16 до свого провадження, розгляд справи призначено на 03.11.2016 року.

11.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

31.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представники сторін у судове засідання 03.11.2016 року не з'явились, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.11.2016 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 08.12.2016 року.

У судовому засіданні 08.12.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 08.12.2016 року не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04205, м. Київ, Оболонський проспект, будинок 23А на яку було відправлено ухвали суду підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2012 року між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроенергобудсервіс" (споживач) був укладений Договір №3454 "С" на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (надалі - Договір), відповідно до якого теплопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення та гарячого водопостачання приміщень споживача до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по вул. Жовтнева, 77 а.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 року у справі № 910/29215/15 за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроенергобудсервіс" про внесення змін до договору позов задоволено повністю.

Внесено зміни до Договору №3454 "С" на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2012 року, викладені в проекті Додаткової угоди №1 та запропоновані до укладення згідно пропозиції №30.1-01/1023 від 16.04.2015 року в наступній редакції.

Даною додатковою угодою сторони домовились внести в договір наступні зміни:

Пункт 1 Договору змінити та викласти в наступній редакції:

1.Предметом цього договору є:

-постачання теплової енергії у вигляді гарячої води на опалення приміщення "Споживача" до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по вул.Жовтнева,77а - нежитлове приміщення (офіс);

- надання послуг з централізованого постачання гарячої води в приміщення Споживача за адресою: вул. Жовтнева,77а - нежитлове приміщення (офіс).

Розділ "Якість послуг" викласти в наступній редакції:

3.Якість послуги з постачання гарячої води, що надається "Теплопостачальною організацією", повинна відповідати вимогам, встановленим Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 та іншим нормам чинного законодавства України.

4.Якість теплопостачання повинна відповідати вимогам, встановленим Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 та іншими нормам чинного законодавства України.

"Споживач" має право на перевірку якості постачання теплової енергії у вигляді гарячої води на опалення та якості надання послуг з централізованого постачання гарячої води, що надається "Теплопостачальною організацією", з обов'язковим складанням відповідного акту спільно з працівником служби контролю за якістю теплопостачання (тел. 51-04-81), з подальшим визначенням причин у разі відхилення від нормативних показань.

Підпункт а) пункту 6 Договору змінити та викласти в наступній редакції:

а)необхідну кількість та якість води від мережі на опалення та послугу з централізованого постачання гарячої води.

Пункт 16 Договору доповнити абзацом 3 та викласти його в наступній редакції:

Обсяг наданих "Споживачу" послуг з централізованого постачання гарячої води визначається на підставі даних КП "Полтававодоканал", повідомлених підприємству.

Абзац 2 пункту 23 Договору змінити та викласти його в наступній редакції:

Засоби обліку гарячої води підлягають періодичній повірці. Періодична повірка проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час "Споживач" оплачує за послуги з централізованого постачання гарячої води згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці на підставі даних КП "Полтававодоканал", повідомлених підприємству. У разі несправності засобів обліку, що не підлягає усуненню, знаходження їх на повірці більше одного місяця, втручання в їх роботу, плата за послуги з моменту їх виявлення вноситься, згідно з нормативним розрахунком. Норма споживання гарячої води визначена згідно Держаних будівельних норм України, м3/міс.

Нормативний розрахунок споживання гарячої води наведено нижче:

G= 3x12x22/1000 = 0,79 м3/міс.,

де 3 - годинна норма споживання гарячої води на умивальник, л/год; 22 - кількість днів використання гарячої води на місяць, дн; 12 - кількість годин використання гарячої води на добу умивальником, год.

Абзац 3 пункту 25 виключити з Договору.

Пункт 30 Договору змінити та викласти в наступній редакції:

Розрахунки за відпущену теплову енергію та послугу з централізованого постачання гарячої води проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом.

На момент внесення змін до договору відповідно до діючих тарифів:

Тариф на теплову енергію - 1013,65 грн./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.06.2014.

Тариф на теплову енергію - 1 202,90 гри./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.12.2014.

Тариф на теплову енергію - 1 691,29 грн./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.03.2015.

Тариф на теплову енергію - 1 465,58 грн./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.04.2015.

Тариф на послугу з централізованого постачання гарячої води для потреб інших споживачів (крім населення) - 54,56 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ) з 01.08.2014.

Тариф на послугу з централізованого постачання гарячої води для потреб інших споживачів (крім населення) - 63,84 грн. за 1 куб.м. (без. ПДВ) з 01.12.2014.

Тариф на послугу з централізованого постачання гарячої води для потреб інших споживачів (крім населення) - 87,78 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ) з 01.03.2015.

Тариф на послугу з нейтралізованого постачання гарячої води для потреб інших споживачів (крім населення) - 76,72 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ) з 01.04.2015.

Оплата за опалення проводиться за фактично використану кількість теплової енергії. Оплата за послугу з централізованого постачання гарячої води проводиться за фактично використану кількість гарячої води.

Додаток №2 до Договору №3454 "С" від 01.10.2012 вважати таким, що втратив чинність.

Всі інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов'язання на тих же умовах.

Дана додаткова угода складена у двох примірниках однакової юридичної сили - по одному для кожної зі Сторін - та набирає чинності з моменту підписання її обома сторонами і є невід'ємною частиною Договору №3454 "С" від 01.10.2012. Умови цієї додаткової угоди поширюються на відносини, що склалися між Сторонами з 01.08.2014.

Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (надалі Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Згідно з пунктом 31 Договору всі розрахунки по даному договору проводяться на підставі рахунку, виписаного "Теплопостачальною організацією" "Споживачу", з обов'язковим застосуванням діючих тарифів. "Споживач" зобов'язується сплачувати за опалення за затвердженим тарифом один раз в місяць в строк до 10 числа місяця наступного за розрахунковим з урахуванням суми проміжних платежів, а також можлива попередня оплата.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за період з 27.11.2013 року по 12.05.2015 року за відпущену теплову енергію та послуги з централізованого постачання гарячої води відповідачу нараховано до сплати 1 041,43 грн. Проте, в порушення взятих відповідачем зобов'язань, за вказаний період оплат не проводилось. Таким чином, за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 1 041,43 грн.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин за приписами статті 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

За приписами статті 1 Закону України "Про теплопостачання" тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до частини 5 та частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, споживач зобов'язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів статті 903 Цивільного кодексу України відпущену теплову енергію та послуги з централізованого постачання гарячої води у визначені Договором строки не оплатив, заборгованість на момент звернення до суду та винесення даного рішення складає 1 041,43 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 041,43 грн. за відпущену теплову енергію та послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 27.11.2013 року по 12.05.2015 року є підтвердженими документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 45,02 грн. 3 % річних, 312,20 грн. інфляційних втрат.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд погоджується з обґрунтованим розрахунком інфляційних втрат та 3 % річних, що наданий позивачем, отже вимоги про стягнення 45,02 грн. 3 % річних та 312,20 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроенергобудсервіс" (04205, м. Київ, Оболонський проспект, будинок 23А, ідентифікаційний код 05423461) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2-а, ідентифікаційний код 03338030) 1 041 (одну тисячу сорок одну) грн. 43 коп. основного боргу, 45 (сорок п'ять) грн. 02 коп. 3 % річних, 312 (триста дванадцять) грн. 20 коп. інфляційних втрат, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.12.2016

Суддя С.В. Стасюк