ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" грудня 2016 р. Справа № 926/3320/16

За позовомФізичної-особи підприємця ОСОБА_1
до відповідачаКвартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаРегіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області
за участюВійськової прокуратури Чернівецького гарнізону
провизнання правочину дійсним
Суддя Швець Микола Васильович
Представники :
Від позивачане зявився
Від відповідачаОСОБА_2, довіреність №1865 від 23.10.2015р.
Від третьої особиОСОБА_3, довіреність № 10-0804675 від11.12.2015р.
Від прокуратуриОСОБА_4

СУТЬ СПОРУ :

Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання правочину дійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено Попередній договір № 98/2013-п від 03.06.2013р. нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, військове містечко № 101, буд. 5-літ. «Б», згідно якого відповідач зобовязався протягом 12 місяців з моменту підписання укласти в майбутньому основний договір оренди нерухомого військового майна на умовах визначених цим договором, а позивач мав право використовувати майно за призначенням до моменту підписання основного договору. Однак, відповідач порушив свої зобовязання щодо укладення основного договору в строк, передбачений попереднім договором. Таким чином, враховуючи все вищезазначене, позивач просить визнати дійсним договір користування приміщення за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, військове містечко № 101, буд. 5-літ. «Б», укладений між сторонами на умовах та на строк, визначений Попереднім договором оренди № 98/2013-п від 03.06.2013р.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016р. справу призначено судді Швець М.В.

Ухвалою суду від 11.10.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11:30 год. 25.10.2016р.

24.10.2016 року до суду від Військової прокуратури Чернівецького гарнізону надійшла заява з повідомленням про вступ у дану справу, яка була задоволена судом.

Ухвалою суду від 25.10.2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області та розгляд справи був відкладений до 08.11.2016р. на 10:30 год.

Ухвалою суду від 08.11.2016р. в судовому засіданні оголошено перерву до 24.11.2016р. на 10:30 год.

Ухвалою суду від 08.11.2016р. позивачу було повернуто без розгляду заяву про зміну предмету позову.

24.11.2016р. судове засідання не відбулось. Ухвалою суду від 05.12.2016р. розгляд справи призначено на 08.12.2016р. про що було повідомлено належним чином представників сторін (телефонограма від 05.12.2016р. № 105).

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вх. № 3817 від 08.11.2016р.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у поясненнях по справі вх. № 3808 від 07.11.2016р.

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити.

Незявлення представників позивача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без їх участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви, суд встановив:

03.06.2013р. між КЕВ м. Чернівці (надалі Сторона 1) та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Сторона 2) укладено Попередній договір оренди № 98/2013-п нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, військове містечко №101, буд. №5 (літ. Б) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Сторона 1 зобовязується протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору укласти в майбутньому Основний договір оренди нерухомого майна нежитлових вбудованих приміщень будівлі №5 (літ. Б) військового містечка №101, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, розташоване за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, на умовах встановлених даним договором.

Пунктом 1.2 договору Сторона 2 до моменту підписання Основного договору оренди має право використовувати майно за цільовим призначенням, визначеним п. 2.1.3.

Згідно п. п. 2.1.3 договору нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під розміщення офісних приміщень.

В пункті 3.3.2 договору сторони погодили, що за використання майна сторона 2 на підставі виставлених рахунків сплачує на розрахунковий рахунок сторони 1, за домовленістю сторін, плату в розмірі 1500 грн. в місяць, в тому числі ПДВ. Розмір плати підлягає коригуванню після виконання незалежної оцінки майна і укладення Основного договору оренди.

Відповідно до п. 9.1 договору вказаний договір укладено строком на 12 місяців, що діє з 03.06.2013р. до 31.05.2014р. включно.

Згідно з п. 9.2 договору цей договір припиняє свою дію: за взаємною згодою сторін, що підтверджується ними письмово; після повного виконання сторонами своїх зобовязань, передбачених цим договором; в інших випадках передбачених цим договором та/або законодавством України.

Рішенням господарського суду Чернівецької області по справі № 926/1062/15 від 16.07.2015р. встановлено, що відповідно до рахунків КЕВ м. Чернівці № 742 від 13.05.2015 та № 978 від 11.06.2015 позивачу була розрахована орендна плата за користування приміщенням протягом травня - червня 2015 року за попереднім договором.

В лютому 2016р. та у липні 2016р. ФОП ОСОБА_1 направив на адресу КЕВ м. Чернівці листи з проханням укласти Основний договір оренди нерухомого майна на виконання умов Попереднього договору. Однак, відповідач листом №1971 від 03.08.2016р. повідомив позивача про неможливість укладення Основного договору оренди нерухомого майна та взагалі передачі зазначеного нерухомого майна в оренду до моменту звільнення орендованого приміщення, оскільки відповідно до наказу Міністерства оборони України від 16.03.2016р. №142 «Про передачу фондів військових містечок» фонди містечка №101, буд. №5 (літ. Б) за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, закріплюється на праві оперативного управління за 33 гарнізонним будинком офіцерів, тому передача в оренду зазначених нежитлових приміщень буде розглядатися тільки за наявності погодження від начальника 33 будинку офіцерів після прийняття фондів військового містечка №101.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1-3 ст. 180 ГК України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Пунктом 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 19.05.2013 р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» визначено, що відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди, з усіх істотних умов. Вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму), ЦК України і ГК України не містять. Однак за змістом статей 759 - 762 ЦК України слід дійти висновку, що істотними для даного виду договорів, є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування. Що ж до договорів оренди державного та комунального майна, то стаття 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає умови, які є істотними для даних договорів, причому відповідно до статті 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з момент досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Згідно з ст. 284 ГК України та ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін (строк), на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Так, одними з істотних умов договору оренди державного майна є вартість майна з врахуванням індексації та орендна плата за користування об'єктом оренди.

Відповідно до п. 2.6. постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» - не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним. Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність.

Отже, суд зазначає, що сторонами не було погоджено всіх істотних умов Основного договору оренди нерухомого майна нежитлових вбудованих приміщень будівлі №5 (літ. Б) військового містечка №101 (орендна плата за користування об'єктом оренди), які зазначені в Попередньому договорі оренди №98/2013-п від 03.06.2013р. нерухомого військового майна (п.2.3.1.).

Частиною 8 ст. 181 ГК України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Таким чином, зважаючи на те, що сторони не погодили всіх істотних умов (орендна плата за користування об'єктом оренди), основний договір, умови якого передбачені Попереднім договором № 98/2013-п від 03.06.2013р., вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Крім того, згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», правочини можуть визнаватися дійсними виключно з підстав, визначених частиною другою статті 219 і частиною другою статті 220 ЦК України. Вимоги про визнання дійсними правочинів з інших підстав задоволенню не підлягають з огляду на невідповідність таких вимог установленим законом способам захисту прав та законних інтересів (частина друга статті 16 ЦК України, частина друга статті 20 ГК України).

Згідно зі ст. 793 ЦК України Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 219 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З наведених норм права вбачається, що загальні норми цивільного та господарського права не передбачають такого способу захисту прав та інтересів, як визнання договору дійсним. Такий спосіб захисту передбачений вказаною вище спеціальною нормою лише для тих договорів, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та які відповідно до вимог закону повинні бути посвідченими нотаріально, в той час як нотаріальне посвідчення Основного договору оренди нерухомого майна нежитлових вбудованих приміщень будівлі №5 (літ. Б) військового містечка №101 законом не вимагається, оскільки, відповідно до п.2.10.1 попереднього договору, основний договір укладається строком на 1 рік.

З огляду на вище викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними у зв'язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

У відповідності до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 29, 44, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

«Повне рішення складено 08.12.2016 року»

Суддя ОСОБА_5