ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року Справа № 904/995/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 р. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Верум Логістік", м.Дніпро

до приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м.Кривий Ріг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Сорс", м.Київ

про стягнення 3 226 367,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 р. у даній справі (суддя Золотарьова Я.С.) відмовлено у задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 р.

Згадана ухвала мотивована посиланням на те, що надані відповідачем докази не підтверджують наявність обставин, які ускладнюють виконання судового рішення.

Не погодившись з даною ухвалою, приватне акціонерне товариство "Криворізький завод гірничого обладнання" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу господарського суду скасувати, винести нове рішення про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області, а саме: розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 р. згідно графіку.

Скаржник зазначає, що він був позбавлений права на судовий захист, оскільки господарський судне задовольнив подане ним клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з участю його представника в судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Скаржник вважає, що у господарського суду були всі підстави для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, колегія суддів враховує, що строк розгляду даної апеляційної скарги, встановлений ст.102 ГПК України, збігає 16.12.2016 р.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню, враховуючи таке.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 р. у даній справі, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 р., позов задоволено частково; стягнуто з приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Верум Логістик" 2 610 862,45 грн. основної заборгованості, 521771,34 грн. інфляційних втрат, 36 508,36 грн. 3 % річних, 47537,13 грн. судового збору.

01.06.2016 р. на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 р., господарським судом було видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2016 р. згадані рішення та постанова залишені без змін.

Приватне акціонерне товариство "Криворізький завод гірничого обладнання" звернулося до господарського суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду, в якій просило відстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 р. строком на 6 місяців.

Зазначена заява обгрунтована посиланням на те, що боржник знаходиться у нестабільному (негативному) фінансовому стані, у зв'язку нестабільною політичною та фінансовою ситуацією, яка утворилась внаслідок бойових дій на території Донецької і Луганської області, де знаходиться значна частина контрагентів підприємства, які на теперішній час не мають змоги вчасно розрахуватися з відповідачем. На підтвердження нестабільного фінансового становища підприємства, відповідачем надано звіт про фінансові результати за 2015 рік, в якому відображено збитковість у розмірі 21 902 000,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для розстрочки виконання рішення господарського суду колегія суддів приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Господарський процесуальний кодекс не визначає переліку обставин, які б підтверджували неможливість виконання рішення чи ускладнювали його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо (пп. 7.1.1 пп. 7.1 п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів").

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пп. 7.2 п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів").

Згідно зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що посилання відповідача на перебування підприємства у складному фінансовому становищі не є тією виключною, в розумінні приписів статті 121 ГПК України, обставиною, яка б давала підстави для відстрочки виконання судового рішення, адже її наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності суб'єкта господарювання (відповідача). Крім цього, ці обставини не були утворені з об'єктивних та незалежних від відповідача обставин.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими на всій території України.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6 вказаної Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами тих виняткових обставин, які б свідчили про складність виконання рішення суду, або які роблять його неможливим у визначений строк, та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

На думку колегії суддів, що самі по собі фінансові труднощі боржника не свідчать про те, що він не може своєчасно виконати рішення суду з підстав відсутності грошових коштів, оскільки така відсутність не може спричиняти неможливість виконання рішення суду, з огляду на існування інших способів виконання рішення суду, крім звернення стягнення на грошові кошти у порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином відсутні підстави для задоволення заяви приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" про відстрочку виконання рішення суду.

Щодо доводів скаржника про порушення його права на захист у зв'язку з відмовою господарським судом у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в установленому порядку (п.3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 р. №18).

Ухвалою господарського суду від 22.09.2016 р. поновлено провадження у справі з розгляду заяви приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 р., розгляд справи призначено до розгляду в засіданні на 03.10.2016 р.

Відмітка канцелярії на зворотній стороні оригіналу ухвали господарського суду від 22.09.2016 р. свідчить про відправлення належним чином засвідчених примірників сторонам у справі у встановлений процесуальним законодавством строк.

Наведене свідчить про те, що ухвала господарського суду від 22.09.2016 р. була надіслана на адресу відповідача з урахуванням поштового перебігу (по місту -3 дні, по області -5 днів, по Україні -7 днів), а тому колегія суддів приходить до висновку про вжиття судом першої інстанції заходів з повідомлення скаржника.

Чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання скаржника було попереджено заздалегідь, а отже, у останнього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 25 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 р. № 01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році", господарський суд не може продовжити встановлений частиною першою статті 121 ГПК України, строк розгляду заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів не розглядає вимогу скаржника щодо розстрочку виконання рішення суду, оскільки зазначена вимога не була предметом розгляду суду першої інстанції.

Водночас, колегія суддів звертає увагу скаржника, що згідно зі ст. 121 ГПК України, господарський суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. При цьому, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом, а розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Правилами статті 121 ГПК України суду не надане право одночасно розстрочити та відстрочити виконання рішення.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не визнаються судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105,106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" відмовити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 р. у справі №904/995/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_1