ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Справа № 915/1610/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

суддів Коваля Ю.М., Олейняш Е.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Шумілова Н.І., довіреність № б/н від 18.11.2016;

від відповідача: Васильєва О.А., довіреність № б/н від 01.09.2015;

від третьої особи: не з'явились;

від третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/1610/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича, АДРЕСА_2 поштова адреса: АДРЕСА_3.

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьагрохім", 54001, м. Миколаїв, вул. Робоча, буд. 11, кв. 57.

треті особи за позовом, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний Банк України (01007, м. Київ, вул. Інститутська, 9),

треті особи за позовом, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 (АДРЕСА_4).

про: стягнення 789 952,52 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьагрохім" про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.05.2013 № КЮ-ВКЛ-2017554/1 у розмірі 789952 грн. 52 коп., з яких: 533000 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 102511 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1024 грн. 06 коп. - 3 % річних від суми простроченого кредиту; 106490 грн. 49 коп. заборгованості за простроченим процентам; 5125 грн. 56 коп.- 3 % річних від суми прострочених процентів; 21320 грн. - штраф. Позовні вимоги з посиланням на ст.ст. 526, 530, 536, 549, 572, 590, 610, 629 Цивільного кодексу України обґрунтовані невиконанням з боку відповідача умов кредитного договору по поверненню грошових коштів.

03.06.2013 року для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 були укладені наступні договори:

- договір застави майнових прав № КЮ-ВКЛ-2017554/2, згідно умов якого власними депозитними договорами № 007-14043-230513 банківського вкладу (депозиту) від 23 травня 2013 року забезпечується виконання ТзОВ "Південьагрохім" зобов'язань за договором кредиту № КЮ-ВКЛ- 2017554/1;

- договір про уступку права вимоги № КЮ-ВКЛ-2017554/2, згідно умов якого банк отримує право вимоги щодо отримання коштів відповідно до умов депозитного договору № 007-14043-230513 банківського вкладу (депозиту) від 23 травня 2013 року, проте під відкладальною обставиною - за умови порушення ТзОВ "Південьагрохім" зобов'язань за кредитним договором, і в такому випадку ПАТ "Дельта Банк" на наступний день після такого порушення вступає в депозитний договір як сторона, що набула всіх прав вкладника.

Таким чином, сторони за договором застави майнових прав обумовили порядок погашення заборгованості, що виникне у випадку порушення зобов'язань за основним кредитним договором шляхом задоволення вимог банку заставленими грошовими коштами, які фактично на час звернення позивача до суду стали власністю банку і в повному обсязі погасили заборгованість відповідача.

Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" № 629-VІІІ від 16.07.2015 року внесено зміни до ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та доповнено її ч. 2 п. 8, згідно положень якого забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Відповідач зазначив, що договірні відносини між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Південьагрохім" за кредитним договором №КЮ-ВКЛ-2017554/1 від 31.05.2013 року припинились внаслідок їх повного виконання шляхом переходу права власності на депозитні вклади, що були предметом застави за кредитним договором до ПАТ "Дельта Банк".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національний Банк України у наданому пояснені важає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконує належним чином взяті за договором № КЮ-ВКЛ-2017554/1 від 31.02.2013 зобов'язання, щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 у наданому поясненні зазначає, що зобов'язання ТзОВ "Південьагрохім" по договору кредиту № КЮ-ВКЛ-2017554/2 від 23.05.2013 в розмірі 533 000 грн. та нарахованих процентів було виконано за рахунок депозиту по договору № 007-14043-230513 від 23.05.2013 на загальну суму 562737 грн. 18 коп.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

31 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Південьагрохім" (Позичальник) укладено договір кредиту №КЮ-ВКЛ-2017554/1, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти, надалі за текстом - "Кредит", у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за цим Договором (том 1, а.с. 12-17).

Умовами Кредитного договору сторони погодили наступне.

Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору (в редакції додаткового договору № 2) надання кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "Транші", в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 533000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 25, 5 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до " 18" квітня 2015 року включно (на підставі додаткового договору № 2), на умовах визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору кредит надається позичальнику з метою фінансування поточної діяльності.

Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що видача кредиту на цілі, визначені в п. 1.2. цього договору, проводиться шляхом перерахування траншів з позичкового рахунку № 5402, відкритого у кредитора, на поточний рахунок позичальника № 7554 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236. згідно письмових заяв позичальника.

Відповідно до п. 2.1.3 Кредитного договору моментом (днем) надання кредиту/ траншу вважається день перерахування кредитних коштів в сумі траншу з позичкового рахунку позичальника, зазначеного в п. 2.1. цього договору.

Згідно з п. 3.3.3. Кредитного договору позичальник зобов'язаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за користування Кредитом, комісії, в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.2.2 Кредитного договору нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.1.1. цього договору, або встановленої відповідно до п. п. 1.1.3, 1.1.4. цього договору. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 2 Додаткового договору № 2 сторони домовились, що відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України умови цього Додаткового договору щодо встановлення плати за користування кредитом у розмірі 25, 5% річних застосовується з 01 березня 2014 року.

Відповідно до п. 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредитору у повному обсязі кредит, сплатити проценти та комісії, а також можливі штрафні санкції порядку та терміни, визначені цим Договором.

Пунктом 3.3.9 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний протягом дії цього договору, щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору належним чином засвідчені копії: бухгалтерського балансу (форма 1); звіту про фінансові результати (форма 2).

Згідно з п. 4.2 Кредитного договору у випадку порушення позичальником вимог п. 3.3.1, 3.3.6-3.3.16 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2 % від максимального ліміту заборгованості, визначеного в п. 1.1.1 цього договору за кожний випадок порушення.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту / траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим Договором.

На виконання умов кредитного договору від 21.05.2013 року позивач (банк) надав відповідачу ТзОВ "Південьагрохім" кредитні кошти у розмірі 533000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку станом на 31.05.2015 року та меморіальним ордером № 35901063 від 31.05.2013 року (том І, а. с. 19-21).

За користування кредитними коштами банком нараховані позичальнику 106490 грн. 49 коп. - процентів, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку станом за період з 31.05.2013 року по 10.08.2015 року (а. с. 22-25).

За невиконання взятих на себе зобов'язань банком нарахована позичальнику: 789952 грн. 52 коп., з яких: 533000 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 102511 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1024 грн. 06 коп. - 3 % річних від суми простроченого кредиту; 106490 грн. 49 коп. заборгованості за простроченим процентам; 5125 грн. 56 коп.- 3 % річних від суми прострочених процентів; 21320 грн. - штраф. Детальний розрахунок наявний в матеріалах справи (а. с. 10).

Відповідач (позичальник), на думку позивача, не повернув вказану суму Кредиту та не сплатив проценти за користування Кредитом у строк, визначений Кредитним договором та додатковим договором до нього, а саме 13 квітня 2015 року (включно). У зв'язку з цим станом на 18.04.2015 року у Відповідача (позичальника) перед Позивачем (банком, кредитором) виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором.

Пунктами 1.3, 1.3.1 Кредитного договору передбачено, що забезпеченням позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим договором, наступає забезпечення, яке не суперечить вимогам Кредитора та діючого законодавства України, про що укладаються відповідні договори, а саме: договір застави майнових прав на грошові кошти в сумі 562737,18 грн., що розміщені в АТ "Дельта Банк" згідно з договором № 007-14043-230513 банківського вкладу (депозиту) "7 років разом з Дельта Банком" в гривнях від "23" травня 2013 року, який укладено з ОСОБА_3; договір застави майнових прав на грошові кошти в сумі 562737,18 грн., що розміщені в АТ "Дельта Банк" згідно договору № № 007-14043-230513 банківського вкладу (депозиту) "7 років разом з Дельта Банком" в гривнях від "23" травня 2013 року, який укладено з ОСОБА_3.

Згідно з п. 3.2.4 Кредитного договору кредитор має право звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань за кредитом та на будь - яке інше майно позичальника у разі невиконання позичальником умов цього договору.

Відповідно до п. 3.2.6, 3.2.6.1 Кредитного договору кредитор має право в останній день визначеного строку погашення заборгованості за кредитом / траншем, зменшення максимального ліміту заборгованості, сплати процентів, комісій, передбачених цим договором, чи у випадку наявності простроченої заборгованості по платежах, передбачених цим договором, а також при настанні випадків дострокового повернення кредиту відповідно до умов цього договору, здійснювати договірне списання з всіх та будь-якого поточного рахунку позичальника, відкритого в АТ "Дельта Банк", МФО 380236, грошових коштів, по мірі їх надходження, для погашення існуючої заборгованості позичальника за кредитом / траншем, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (пені, штрафів) на підставі меморіальних ордерів, оформлених Кредитором, для задоволення своїх вимог відповідно до умов цього Договору.

При цьому з метою здійснення кредитором права договірного списання, передбаченого у першому абзаці цього пункту договору, позичальник доручає кредитору, а кредитор має право списувати кошти в сумі та валюті з будь-якого поточного рахунку позичальника в національній та/або іноземній валюті, відкритого в АТ "Дельта Банк", МФО 380236 (та з будь-яких інших рахунків, що будуть відкриті позичальником в майбутньому), в наступному порядку: у випадку, якщо валюта коштів, списаних Кредитором з будь-якого рахунку позичальника, відкритого в АТ "Дельта Банк", МФО 380236, співпадає з валютою фактичної заборгованості позичальника за цим договором - в сумі та валюті фактичної заборгованості позичальника за договором.

23 травня 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 було укладено Договори банківського вкладу (депозиту) № 007-14043-230513 на суму 562737 грн. 18 коп. з подальшими змінами, внесеними згідно Додаткового договору від 31.05.2013 року (а.с. 46-47).

Відповідно до п. 1 депозитних договорів сторони наступним погодилися, що договір банківського вкладу не може бути розірваний достроково з ініціативи вкладника, а кошти за договором банківського вкладу не можуть бути достроково повернені вкладнику повністю або частково, в тому числі і після закінчення строку дії договору банківського вкладу, якщо позичальником як боржником за основним договором не виконані в повному обсязі зобов'язання по розрахунках із банком за основним договором, належне виконання яких забезпечене заставою майнових прав згідно договору застави.

Пунктом 2 депозитних договорів сторони наступним погодилися, що права вимоги за договором банківського вкладу, що належать вкладникові, не можуть бути відступлені третій особі повністю або частково до моменту виконання позичальником як боржником за основним договором належним чином і в повному обсязі його зобов'язання по розрахунках із банком за основним договором, належне виконання яких забезпечене заставою майнових прав згідно договору застави.

Відповідно до п. 3 депозитних договорів вкладник доручає банку у порядку, передбаченому чинним законодавством України для договірного списання, списувати з рахунку, відкритого згідно договору банківського вкладу, кошти банківського вкладу при настанні терміну виконання зобов'язань позичальника як боржника за основним договором.

31.05.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір застави майнових прав № КЮ-ВКЛ-2017554/1 з подальшими змінами, внесеними згідно Додаткових договорів (т.1 а.с. 48-54), умовами якого передбачено наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору застави предметом застави є майнові права (надалі за текстом - "предмет застави") на отримання грошових сум у повному обсязі (включаючи право на отримання суми депозитного вкладу), а саме:

- договір № 007-14043-230513 банківського вкладу (депозиту) "7 років разом з Дельта Банком" в гривнях, який укладений між сторонами "23" травня 2013 року, та додаткових угод до нього, залишок якого станом на "28" серпня 2014 року складає 562737,18 грн., пені та штрафів тощо, які існують на дату укладання цього договору або виникнуть у майбутньому у заставодавця, та додаткових угод до нього, (надалі за текстом - "депозитний договір");

У відповідності до умов депозитного договору боржником по відношенню до заставодавця є заставодержатель.

Заставою за цим Договором забезпечується виконання ТзОВ "Південьагрохім" (надалі за текстом - "позичальник") зобов'язань за Договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2017554/1 від "31" травня 2013 року із всіма змінами і доповненнями до нього (надалі за текстом - "Договір кредиту"), який укладений між заставодержателем та позичальником, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 533000 грн. в строк до "18" квітня 2015 року включно, сплати пені та штрафів (якщо такі будуть) в розмірі, в порядку та в строки, передбачені договором кредиту, відшкодування витрат заставодержателя, понесених у зв'язку із невиконанням позичальником умов договору кредиту, умов цього договору та зверненням стягненням на предмет застави, а також відшкодування інших витрат, передбачених умовами Договору кредиту та цього Договору.

Згідно з п. 1.4, п. 2.1.5, п. 4.2 Договору застави за рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за договором кредиту в повному обсязі, що визначається на момент фактичного їх задоволення, "включаючи проценти за користування коштами, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, пені та штрафів, передбачених договором кредиту, понесені витрати на утримання предмету застави, витрати на здійснення забезпеченої заставою вимогою, сплати державного мита та оплату послуг нотаріусів, адвокатів, юристів, а також інші витрати, передбачені договором кредиту та цим договором.

Пунктом 1.7 Договору застави передбачено, що за взаємною згодою сторін цього договору загальна заставна вартість предмету застави становить 562737,18 грн.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання терміну виконання, позичальником та/або заставодавцем будь-якого зобов'язання, забезпеченого заставою згідно з цим договором, або, якщо на момент настання терміну виконання заставодавцем будь-якого зобов'язання, передбаченого цим договором, воно не буде виконано.

Згідно з п. 2.1.6 Договору застави заставодержатель має право у випадку виникнення права звернення стягнення на предмет застави - прийняти його у власність.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору застави право застави за цим договором виникає з моменту підписання цього договору. Право застави припиняється у випадку набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється заставодержателем будь-яким способом, який визначається самостійно заставодержателем, та, який передбачений та/або незаборонений цим Договором або чинним законодавством України (п. 4.3 Договору застави).

Згідно з п. 4.4 Договору застави в разі звернення стягнення на предмет застави, реалізація предмета застави, за вибором заставодержателя може проводитися шляхом уступки майнових прав, які є предметом застави, в порядку, який встановлений згідно чинного законодавства.

Пунктом 4.5 Договору застави передбачено, що у випадку, якщо сума коштів, отримана заставодержателем в результаті звернення стягнення на предмет застави, виявиться недостатньою для задоволення у повному обсязі вимог заставодержателя, погашення таких вимог заставодержателя здійснюється у відповідності до чинного законодавства України.

Згідно з п. 4.6 Договору застави після реалізації предмету застави і задоволення вимог заставодержателя за договором кредиту у повному обсязі, заставодержатель повертає залишок суми коштів, який залишився після задоволення вимог заставодержателя, шляхом перерахування заставодавцю такого залишку.

Відповідно до п. 6.9 Договору застави договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до виконання зобов'язань, забезпечених заставою, належним чином і в повному обсязі.

31.05.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" (сторона 1) та ОСОБА_3 (сторона 2) було укладено договори про уступку права вимоги № КЮ-ВКЛ-2017554/2 (т. І, а. с. 55), умовами яких передбачено наступне.

Пунктом 1 Договору передбачено, що сторона 2 передає у повному обсязі, а сторона 1 приймає всі права сторони 2, як кредитора за зобов'язаннями, що виникли на підставі Договорів банківського вкладу (депозиту) "7 років разом з Дельта Банком" в гривнях від "23" травня 2013 року, укладеного між Сторонами (надалі - депозитний договір), а саме: право вимоги щодо отримання коштів в повному обсязі відповідно до умов Депозитних договорів (в тому числі, сум депозиту, пені та штрафів, якщо такі будуть, тощо).

Згідно з п. 2 Договорів уступка прав вимоги згідно умов цих договорів здійснюється з метою реалізації майнових прав, що є предметом застави згідно Договорів застави майнових прав №КЮ-ВКЛ-2017554/1 від "31" травня 2013 року, який був укладений між сторонами, (надалі - договір застави) в порядку звернення стягнення на предмет застави, що передбачений зазначеним договором застави.

В пункті 3 Договорів сторони передбачили, що цей договір укладений під відкладальною обставиною, у зв'язку з чим, права та обов'язки сторін за цим договором настають, за умови набуття стороною 1 права звернення стягнення на майнові права, що є предметом застави за договором застави.

Відповідно до п. 4, 6 Договорів з моменту набуття сторонами прав та обов'язків за цими договорами, сторона 2 перестає бути стороною депозитного договору, а сторона 1 вступає в депозитний договір, як сторона, що набула всіх прав сторони 2, які той мав на момент передачі таких прав. Передача, згідно умов цих договорів, прав кредитора за депозитними договорами від сторони 2 до сторони 1 тягне за собою у відповідності до чинного законодавства України припинення зобов'язання, що виникло на підставі депозитних договорів, у зв'язку із поєднанням боржника та кредитора за депозитними договорами в одній особі.

Пунктами 7, 8 Договорів передбачено, що вони набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами. Строк дії цього договору співпадає зі строком дії договору застави. Строк дії цього договору продовжується на строк, який необхідний для виконання сторонами всіх своїх зобов'язань за договором належним чином і в повному обсязі.

Доказів розірвання чи визнання недійсними вищевказаних договорів суду не подано.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 про запровадження в ПАТ "Дельта Банк" строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Банку (а.с. 31).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року № 71 змінено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" з 02.03.2015 року по 02.09.2015 включно (а.с.34).

В подальшому виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.08.2015 року № 147 про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" до 02.10.2015 року включно (а.с.35).

У зв'язку з невиконанням відповідачем, як вказує позивач, умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ним, банком нараховано відповідачу штрафні санкції, передбачені кредитним договором. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду із позовом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України "Про заставу" заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п. 2.1.4 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання терміну виконання, позичальником та/або заставодавцем будь-якого зобов'язання, забезпеченого заставою згідно з цим договором, або, якщо на момент настання терміну виконання заставодавцем будь-якого зобов'язання, передбаченого цим договором, воно не буде виконано.

Отже, 18.04.2015 року у Банку виникло право на звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п. 4.4 договору застави в разі звернення стягнення на предмет застави, реалізація предмета застави, за вибором заставодержателя може проводитися шляхом уступки майнових прав, які є предметом застави, в порядку, який встановлений згідно чинного законодавства.

Згідно з п. 3 договору про уступку права вимоги сторони домовилися, що цей договір укладений під відкладальною обставиною, у зв'язку з чим, права та обов'язки сторін за цим договором настають, за умови набуття стороною 1 права звернення стягнення на майнові права, що є предметом застави за договором застави.

Пунктом 4 договору про уступку права вимоги передбачено, що з моменту набуття сторонами прав та обов'язків за цим договором, сторона 2 перестає бути стороною депозитного договору, а сторона 1 вступає в депозитний договір, як сторона, що набула всіх прав сторони 2, які той мав на момент передачі таких прав.

Відповідно до п. 6 договору про уступку права вимоги передача, згідно умов цього договору, прав кредитора за депозитним договором від сторони 2 до сторони 1 тягне за собою у відповідності до чинного законодавства України припинення зобов'язання, що виникло на підставі депозитного договору, у зв'язку із поєднанням боржника та кредитора за депозитними договорами в одній особі.

Таким чином, у зв'язку із виникненням в Банку 18.04.2015 року права на звернення стягнення на предмет застави, в силу умов договору про уступку прав вимоги настали права та обов'язки сторін за договором про уступку прав вимоги (п. 3 договору), третя особа ОСОБА_3 (вкладник за депозитним договором) передав Банку права кредитора за депозитним договором, внаслідок чого припинилось зобов'язання за депозитним договором, а Банк набув право власності на предмет застави (майнові права на отримання суми депозитного вкладу).

Згідно з п. 2.1.6 договору застави заставодержатель має право у випадку виникнення права звернення стягнення на предмет застави - прийняти його у власність.

Відповідно до п. 3.2 Договору застави право застави припиняється у випадку набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Враховуючи положення договору застави та кредитного договору суд приходить до такого:

- звернення стягнення на предмет застави здійснюється у позасудовий спосіб шляхом відступлення третьою особою ОСОБА_3 (заставодавцем) позивачу (банку, заставодержателю) права вимоги за договором банківського вкладу (п. 4.4 договору застави);

- відступлення права вимоги та передача прав кредитора за депозитним договором виникає в момент виникнення у банку (заставодержателя) права звернення стягнення на предмет застави, яке в свою чергу виникає в момент невиконання відповідачем (позичальником) взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, тобто 18.04.2015 року (п. 2.1.4 договору застави, п. 3 договору про уступку права вимоги);

- умовами договору про уступку права вимоги не передбачено вчинення сторонами будь-яких дій для підтвердження факту відступлення права вимоги (направлення листів, повідомлень, укладання угод, правочинів тощо);

- підписанням договору про уступку права вимоги та настанням відкладальної умови (невиконання умов кредитного договору, як наслідок, виникнення права на звернення стягнення на предмет застави - 18.04.2015 року) Банк (заставодержатель) набуває право власності на предмет застави, внаслідок чого припиняється саме право застави (п. 3.2 договору застави);

- банк (заставодержатель) набув право розпорядження вкладним (депозитним) рахунком на правах вкладника за договором банківського вкладу 18.04.2015 року без будь-якої додаткової згоди/погодження/розпорядження з боку третьої особи (заставодавця) (п. 4, 6 договору про уступку права вимоги), яке кореспондується з положеннями п. 3.2.6, 3.2.6.1 кредитного договору та п. 3 депозитного договору (а.с. 47) щодо права банку самостійно списувати з рахунків третьої особи заставодавця грошові кошти та спрямовувати їх на погашення заборгованості за кредитом;

- загальна сума відступленого права вимоги визначається як сума невиконаного відповідачем (позичальником) зобов'язання за кредитним договором, збитків, завданих позивачу (заставодержателю) порушенням умов договору застави, витрат, здійснених позивачем (заставодержателем) у зв'язку з вжиттям заходів захисту предмета застави від посягань з боку третіх осіб, а також витрат, пов'язаних зі зверненням стягнення на предмет застави та штрафних санкцій за Договором застави (п. 5.4.2 договору застави);

- право банку (заставодержателя) на одержання суми, якої не вистачає для повного погашення основного зобов'язання та витрат, у відповідності до чинного законодавства України (п. 4.5 Договору застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Суду не подано доказів того, що станом на 18.04.2015 р. у предмета застави за договором застави були інші обтяжувачі з вищим пріоритетом, крім позивача (банку, заставодержателя).

Договорами про уступку права вимоги та застави сторони погодили момент виникнення (реалізації) банком (заставодержателем) своїх прав, який припадає на 18.04.2015 року.

Позивач (банк, заставодержатель) після настання обумовлених договорами обставин (неповернення в обумовлений кредитним договором строк суми кредиту та несплати в повному обсязі процентів за його користування) 18.04.2015 року, тобто в день, що слідує за днем, в який мала відбутися, але не відбулася оплата за кредитним договором, набув право вимоги отримання грошових коштів за договором банківського вкладу.

Крім того, відповідно до п. 3.2.6, 3.2.6.1 кредитного договору та п. 3 депозитного договору з моменту відступлення права вимоги на користь заставодержателя останній самостійно здійснює списання з рахунків позичальника грошових коштів з метою задоволення своїх вимог.

Відповідно до п. 1.38 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Враховуючи вищевикладене, позивач ПАТ "Дельта Банк" 19.04.2015 року автоматично, тобто без будь-якого додаткового погодження вкладника та без укладення з ним додаткових угод, набув право на депозитний вклад шляхом здійснення договірного списання депозитних грошових коштів без будь-яких додаткових погоджень з третьою особою в рахунок погашення заборгованості відповідача (позичальника) за кредитним договором, що призвело до погашення кредиторських вимог банку в межах вартості предмету застави. Тобто, перехід права вимоги грошових коштів на користь позивача за договором банківського вкладу привів до припинення зобов'язань за кредитним договором та фактичної реалізації права застави шляхом задоволення вимог позивача за кредитним договором.

За таких обставин, зобов'язання за кредитним договором припинилось внаслідок того, що 18.04.2015 року позивач на підставі договору застави за рахунок відступленого йому права грошової вимоги за договором банківського вкладу задовольнив свої вимоги за кредитним договором.

А отже, суми пені, штрафу та річних не нараховуються, оскільки борг погашено 18.04.2015 року шляхом зарахування.

Доводи позивача на встановлене законом обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час запровадження в банку тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури є неспроможними та відхиляються судом, оскільки ПАТ "Дельта Банк" набув право на депозитний вклад ОСОБА_3 автоматично, що привело до поєднання боржника і кредитора в одній особі та припинення зобов'язань за кредитним договором в межах вартості предмету застави. При цьому, автоматичний перехід права вимоги отримання депозитних грошових коштів по депозитному договору від клієнта до банку під час запровадження в банку тимчасової адміністрації та в процедурі ліквідації є можливим, оскільки не стосується черговості задоволення вимог кредиторів, не є зарахуванням зустрічних вимог та не заборонено чинним законодавством.

Згідно пункту 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За приписом пункту 2 частини 2 статті 46 вказаного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду від імені Фонду, що виконує функції з ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Отже, виходячи із системного аналізу вимог Закону, до закінчення технологічного циклу банку відноситься, зокрема, і повне погашення заборгованості перед банком по кредитних зобов'язаннях, а відтак, списання банком грошових коштів з депозитного рахунку клієнта, відкритого у цьому банку, із зарахуванням таких коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, є фактично погашенням дебіторської заборгованості ПАТ "Дельта Банк", сприяє збереженню ліквідаційної маси банку, не призводить до її зменшення, не змінює черговості задоволення вимог вкладників банку та не порушує їх права і законні інтереси.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного суду України у постанові від 24 жовтня 2011 року у справі № 3-112гс11, в якій визначено можливість переходу права вимоги по договору (з відкладальною умовою) під час процедури ліквідації банку та вказано, що автоматичне відступлення прав вимоги не стосується черговості задоволення вимог кредиторів та не заборонено чинним законодавством.

Такі висновки викладені також у постановах Вищого господарського суду України від 12.03.2015 року у справі № 910/15859/14, від 26.03.2015 року у справі № 910/15858/14.

Крім цього, подібний висновок покладений в основу постанови Вищого господарського суду України від 24.06.2015 року у справі № 925/1977/14, обставини якої є аналогічними обставинам даної справи, при цьому ухвалою Верховного Суду України від 18.09.2015 року відмовлено у допуску справи № 925/1977/14 до провадження Верховного Суду України.

Згідно зі ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором №КЮ-ВКЛ-2017554/1 від 31.05.2013 року у розмірі 789952 грн. 52 коп., з яких: 533000 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 102511 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1024 грн. 06 коп. - 3 % річних від суми простроченого кредиту; 106490 грн. 49 коп. заборгованості за простроченим процентам; 5125 грн. 56 коп.- 3 % річних від суми прострочених процентів; 21320 грн. - штраф.

За таких обставин, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК у разі відмови від позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2016 р.

Головуючий суддя С.М.Коваль

Суддя Ю.М. Коваль

Суддя Е.М.Олейняш