ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2016 р.Справа № 916/4375/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК"

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 20815,40 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 03.02.2016р. відповідно до вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву по справі до 17.02.2016р. о 12 год. 00 хв.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, у якій просить суд стягнути основний борг в сумі 11865 грн., 20% річних в сумі 1404,30 грн., штраф у сумі 3559,50грн., пеню у розмірі 3986,64грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.10.2015р. суддею Гуляк Г.І.. порушено провадження у справі №916/4375/15. У зв'язку з перебування судді Гуляк Г.І. з 11.01.2016р. на лікарняному на підставі розпорядження керівника апарату суду від 11.01.2016р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу суду.

Згідно даних повторного автоматичного розподілу справи між суддями справу №916/4375/15 передано на розгляд судді Д'яченко Т.Г. Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.01.2016р. справу № 916/4375/15 до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовані отриманням відповідачем від позивача товару (алкогольної продукції), на підставі укладеного між сторонами спору договору поставки №1888 від 01.08.2013р. за видатковими накладними №7495/7051 від 27.02.2015р., №7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., №8070/7373 від 28.02.2015р., та, відповідно, відсутністю оплати за поставлений товар з боку відповідача.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, укладений між сторонами договір поставки №1888 від 01.08.2013р. містить додаток, у якому зазначений перелік матеріально-відповідальних осіб зі зразками їх підписів, якими підтверджується наявність повноважень отримання товару по договору поставки №1888 від 01.08.2013р. у цих осіб, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Як було встановлено судом, у спірних (не оплачених відповідачем) накладних №7495/7051 від 27.02.2015р., №7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., № 8070/7373 від 28.02.2015р. у якості особи, яка одержувала товар від позивача, значиться прізвище ОСОБА_1 та міститься зразок підпису, який візуально не відповідає зразкам підписів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що є в наявності у Договорі поставки №1888 від 01.08.2013р., та зразкам підписів матеріально-відповідальних осіб, які мають повноваження на отримання товару за цим договором, що містяться у додатку договору від 01.08.2013р.

Між тим, як вбачалось з пояснень представника позивача, зразки аналогічних підписів від імені ОСОБА_1 містяться на накладних, що були оформлені при поставці товару по цьому ж договору, та які були оплачені відповідачем. В підтвердження приведених обставин до матеріалів справи було надано примірники таких накладних.

В ході розгляду справи, присутнім в судовому засіданні представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не заперечувався факт оплати товару по таким накладним, а також припускався факт того, що товар по накладних №7495/7051 від 27.02.2015р., № 7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., № 8070/7373 від 28.02.2015р. міг отримуватись однією із відповідальних осіб, обумовлених в додатку до Договору. Однак, стверджувати факт отримання товару, а отже підтверджувати наявність невиконаних зобов'язань з боку відповідача, повноважний представник не міг. У зв'язку з такою позицією відповідача, під час розгляду справи судом було поставлено питання щодо доцільності проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, з метою встановлення істотних обставин справи. Як вбачалось з наданих суду усних пояснень представників сторін, ними підтримувалась доцільність проведення почеркознавчого дослідження у справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2016р. призначено у справі №916/4375/15 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському НДІСЕ та ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2016р. провадження у справі №916/4375/15 зупинено, у зв'язку з чим у подальшому матеріали справи №916/4375/15 було скеровано до експертної установи.

На вирішення судової почеркознавчої експертизи судом було поставлено наступні питання:

- чи отримувався товар по накладних №7495/7051 від 27.02.2015р., № 7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., № 8070/7373 від 28.02.2015р. однією з матеріально-відповідальних осіб, зазначених у додатку до договору поставки №1888 від 01.08.2013р. (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.) з намаганням наслідування підпису Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1?

- чи отримувався товар за спірними накладними (№7495/7051 від 27.02.2015р., №7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., № 8070/7373 від 28.02.2015р.), а також за оплаченими відповідачем накладними (видаткова накладна №6356/5766 від 19.02.2015р. та №7493/7050 від 27.02.2015р.) однією і тією ж особою? Витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи було покладено на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

31.08.2016р. (вх.№ ГСОО 2-4513/16) до господарського суду Одеської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання судового експерта Кошелюка А.О. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №916/4375/15, у якому судовий експерт просив суд надати, зокрема, вільні зразки підписів ОСОБА_1 у оригіналах різних документів за 2012-лютий 2015р.р., вказані зразки необхідні для вирішення питання Ухвали про справжність або не справжність досліджуваних підписів від імені ОСОБА_1, оскільки згідно методики дослідження підписів, без вирішення цього питання неможливо вирішити питання про виконання вказаних підписів іншими особами (у даному випадку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.).; вільні зразки почерку ОСОБА_1, у вигляді запису її прізвища в оригіналах різних документів за 2012-2015р.р., та вільні зразки підписів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у оригіналах різних документів за 2012-2015р.р. А також експериментальні зразки почерків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у вигляді підпису ОСОБА_1 ( на 3 аркушах по кожній особі).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.09.2016р. провадження у справі №916/4375/15 було поновлено та призначено розгляд клопотання експерта у судовому засіданні на 16.09.2016р.

В судове засідання, яке відбулось 16.09.2016р., повноважні представники сторін не з'явились, витребувані судом докази на виконання вимог клопотання судового експерта Кошелюка А.О. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №916/4375/15 від 31.08.2016р. (вх.№ГСОО 2-4513/16) суду не надано, хоча позивача та відповідача по справі №916/4375/15 було належним чином повідомлено про час, дату та місце проведення судового засіданні для розгляду клопотання експерта, шляхом надіслання на їх реєстраційну адресу ухвали суду від 06.09.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.09.2016р. провадження у справі №916/4375/15 було зупинено та матеріали по розгляду клопотання судового експерта у справі №916/4375/15 направлено експертній установі - Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

05.12.2016р. до господарського суду Одеської області з експертної установи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повернулись матеріали справи №916/4375/15 разом з повідомленням №1430 від 14.11.2016р. про неможливість надання висновку за матеріалами справи №916/4375/15.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2016р. провадження у справі №916/4375/15 поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Відповідач - Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 заперечує проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, з підстав, які викладено у відзиві на позовну заяву, який наявний у матеріалах справи.

Заперечення відповідача ґрунтувалися на тому, що товар за видатковими накладними, на підставі яких, як стверджує позивач, у відповідача існує заборгованість в розмірі 11865грн., не отримувався а ні самою Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а ні уповноваженими представниками відповідача, тобто матеріально-відповідальними особами, визначеними у додатку до Договору поставки №1888 від 01.08.2013р., та було зазначено суду, що підпис у зазначений у видаткових накладних не відповідає підпису ОСОБА_1.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

01 серпня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір поставки №1888, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця алкогольні напої (надалі - товар), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору, якість Товару, його маркування і пакування, повинні відповідати технічним умовам (ТУ) заводу виробника та вимогам чинного законодавства України.

Згідно до п. 3.1. Договору, постачання товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів „Інкотермс" ( в редакції 2000р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання Товару, при узгодженні замовлення на Товар.

Відповідно до п. 3.2. Договору, Постачальник зобов'язаний поставити Товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також в засвідчених Покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена в засвідчених Покупцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру. До кожної партії товару, що поставляється, додається видаткова накладна та товарно-транспортна накладна. З метою дотримання вимог законодавства, податкова накладна на вже відвантажений товар буде надаватися Постачальником на протязі 15 календарних днів після її реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Згідно до п. 3.3. Договору, Постачальник поставляє товар Покупцю на підставі його замовлення. Покупець має право здійснити замовлення в усній формі або за допомогою факсимільного, електронного чи потового зв'язку.

Положеннями п. 4.1. Договору визначено, що найменування, кількість, асортимент товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на товар.

Відповідно до п. 5.1. Договору, ціна на товар визначена у прайс-листі Постачальника, який діє на момент здійснення Покупцем замовлення. Ціна на товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на товар (п. 5.2. Договору).

Як стверджує позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК" на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі умов укладеного Договору між сторонами, у лютому 2015 року було здійснено поставку товару на загальну суму 13065 грн., однак, наразі не сплаченими залишаються ВН №7495/7051 від 27.02.2015р. на суму 1664,88 грн., ВН №7883/7058 від 28.02.2015р. на суму 1664,88 грн., ВН №8071/7385 від 28.02.2015р. на суму 5080 грн. та ВН №8070/7371 від 28.02.2015р. на суму 4656 грн., у зв'язку з чим за відповідачем рахується борг за поставлений товар в розмірі 11865 грн., який станом на момент розгляду справи є не погашеним.

Відповідно до п. 6.1. Договору, розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

Згідно до п. 6.2. Договору, датою оплати Покупцем вартості отриманого від Постачальника товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 7.1. Договору, у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню в розміні подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару більш ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі тридцяти відсотків від суми боргу.

Згідно до п. 9.2. Договору, у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника товару, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Приймаючи до уваги неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №1888 від 01 серпня 2013 року, позивачем здійснено нарахування 20% річних на суму основного боргу відповідача - в розмірі 1404,30 грн. (розрахунок проведено за період з 26.03.2015р. по 27.10.2015р.), штрафу в розмірі 30% - у сумі 3559,50 грн. та нарахування пені у сумі 3986,64 грн. (розрахунок проведено за період 26.03.2015р. по 27.10.2015р).

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК" обґрунтовано неналежним виконанням з боку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №1888 від 01 серпня 2013 року та направлені на стягнення з відповідача загальної суми боргу у розмірі 20815,40 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, наданих суду в судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладеного між ними Договору поставки №1888 від 01 серпня 2013 року.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 692 ЦК України встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заперечення відповідача, надані суду, ґрунтуються на твердженні, що товар за спірними (не оплаченими) видатковими накладними, не отримувався відповідачем, або його уповноваженими представниками, а підпис, зазначений у спірних накладних №7495/7051 від 27.02.2015р., № 7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., № 8070/7373 від 28.02.2015р., не належить відповідачу.

Враховуючи такі твердження відповідача, надані суду, задля повного та всебічного розгляду та встановлення усіх обставин справи, тобто, для з'ясування наявності підстав, які відповідач обрав в якості обґрунтувань і доводів своїх заперечень, спростовуючи позовні вимоги і зазначаючи на відсутності поставки товару з боку позивача, а отже й, відсутності певних зобов'язань по оплаті такого товару, судом було призначено експертне дослідження у справі, з метою встановлення чи отримувався товар по накладних №7495/7051 від 27.02.2015р., №7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., №8070/7373 від 28.02.2015р. однією з матеріально-відповідальних осіб, зазначених у додатку до договору поставки №1888 від 01.08.2013р. (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.) з намаганням наслідування підпису Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, або чи отримувався товар за спірними накладними (№7495/7051 від 27.02.2015р., №7883/7058 від 28.02.2015р., №8071/7385 від 28.02.2015р., № 8070/7373 від 28.02.2015р.), а також за оплаченими відповідачем накладними, які були залучені позивачем як додаткові докази у даній справі (видаткова накладна №6356/5766 від 19.02.2015р. та №7493/7050 від 27.02.2015р.), однією і тією ж особою.

Однак, під час розгляду клопотання експерта відповідач або його представник до суду не з'явилися, витребувані судом документи на вимогу клопотання судового експерта не надано, у зв'язку з чим матеріали справи повернулись з експертної установи без проведення експертизи.

Відповідно до вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували підставу заперечень відповідача по суті позовних вимог, які зводились до спростування наявності підпису Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, або уповноважених осіб, на видаткових накладних: ВН № 7495/7051 від 27.02.2015р. на суму 1664,88 грн., ВН № 7883/7058 від 28.02.2015р. на суму 1664,88 грн., ВН № 8071/7385 від 28.02.2015р. на суму 5080 грн. та ВН №8070/7371 від 28.02.2015р. на суму 4656 грн., заборгованість за якими, зокрема, і є предметом розгляду даної справи, у суду відсутні підстави для прийняття до уваги при розгляді справи по суті таких заперечень відповідача, як не доведених суду у встановленому законом порядку.

При цьому, суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Отже, дослідивши обставини спору, судом встановлено факт неналежного виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №1888 від 01 серпня 2013 року.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за отриманий за Договором поставки №1888 від 01 серпня 2013 року товар в сумі 11865 грн., яка виникла на підставі видаткових накладних: ВН № 7495/7051 від 27.02.2015р. на суму 1664,88 грн., ВН № 7883/7058 від 28.02.2015р. на суму 1664,88 грн., ВН № 8071/7385 від 28.02.2015р. на суму 5080 грн. та ВН №8070/7371 від 28.02.2015р., на суму 4656 грн. - є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Відповідно до п. 7.1. Договору визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню в розміні подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару більш ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі тридцяти відсотків від суми боргу.

Суд, переривши розрахунок позивача по нарахованій відповідачу пені в розмірі 3986,64грн., який проведено позивачем за період з 23.06.2015р. по 27.10.2015р., вважає його частково невірним, оскільки такий розрахунок зроблено за період, який перевищує встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України період для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання.

Судом було самостійно зроблено розрахунок пені за період з 26.03.2015р. по 24.09.2015р. (183 дня). Так, відповідно до такого розрахунку, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті пені в розмірі 3514,64 грн.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача, у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань, штраф у розмірі 30% від суми боргу, передбачений п.7.1. Договору, який становить 3559,50 грн.

Згідно до п. 9.2. Договору, у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника товару, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами, у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість зі сплати штрафу у розмірі 20% від суми боргу, який становить 1404,40 грн.

Суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 20% річних у розмірі 1404,30 грн. та штрафу 30% у розмірі 3559,50 грн. правомірними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК" зі стягненням з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основного боргу у розмірі 11865 грн., 20% річних у розмірі 1404,30 грн., штрафу 30% у розмірі 3559,50 грн. та пені у розмірі 3514,64 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1785,58 грн. покладаються на відповідача згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України, які розраховані судом пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32,33, 43, 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЯДЕРА ЛОГІСТИК" (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, буд. 42; 35871504) основний борг в сумі 11865 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят п'ять) грн., 20% річних в сумі 1404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 30 коп., штраф 30% в сумі 3559 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 50 коп., договірну пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 3514 (три тисячі п'ятсот чотирнадцять) грн. 64 коп. та витраті по сплаті судового збору у розмірі 1785 (одна тисяча сімсот вісімдесят п'ять) грн. 58 коп.

3.В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 19.12.2016р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко