КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2016 р. Справа№ 910/14326/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 15.12.2016 року по справі №910/14326/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський миловарний завод"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 року

у справі №910/14326/16 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Київської місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський миловарний завод"

про розірвання договору та повернення земельної ділянки.

ВСТАНОВИВ:

Київська місцева прокуратура №5 в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - позивач; прокуратура) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський миловарний завод" (далі - відповідач) про:

- розірвання Договору оренди земельної ділянки від 29.10.2004, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З., зареєстрований в реєстрі за №1063 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу (Київської державної адміністрації) 17.11.2004 року за №78-6-00233 у книзі записів державної реєстрації договорів;

- зобов'язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 26 393 кв.м., кадастровий №:78:122:0002, яка розташована по вул. Ливарська,7, у Оболонському районі м. Києва у стані, придатному для її подальшого використання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо здійснення сплати орендної плати за землю згідно умов Договору оренди земельної ділянки від 29.10.2004, тобто, підставою розірвання названого договору є систематична несплата орендних платежів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 №910/14326/16 позов задоволено повністю, розірвано договір оренди земельної ділянки від 25.10.2004, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З., зареєстрований в реєстрі за №1063 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу (Київської державної адміністрації) 17.11.2004 за №78-6-00233 у книзі записів державної реєстрації договорів, укладений між Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ) та Колективним підприємством "Київський миловарний завод" правонаступником якого є ТОВ "Київський миловарний завод" (04073, м. Київ, вул. Ливарська, 7; код ЄДРПОУ 0037385); зобов'язано ТОВ "Київський миловарний завод" (04073, м. Київ, вул. Ливарська, 7; код ЄДРПОУ 0037385) повернути Київській міській раді (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, ) земельну ділянку площею 26 393 кв.м., кадастровий №:78:122:0002, яка розташована по вул. Ливарська,7, у Оболонському районі м. Києва у стані, придатному для її подальшого використання.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції від 18.10.2016р., відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 №910/14326/16 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно досліджено фактичні обставини справи.

Київська місцева прокуратура №5 в інтересах держави в особі Київської міської ради та Київська міська Рада не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надали колегії суддів письмові відзиви на скаргу відповідача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції. З своїми усними поясненнями під час судового засідання від 15.12.2016 у суді апеляційної інстанції прокурор та представник Київської міської Ради просили колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 №910/14326/16 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу ТОВ "Київський миловарний завод" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.10.2010 між Київською міською радою (далі по тексту - орендодавець, позивач) та Колективним підприємством (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський миловарний завод"; далі по тексту - орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З., зареєстрований в реєстрі за №1063 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу (Київської державної адміністрації) 17.11.2004 року за №78-6-00233 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі по тексту - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець, на підставі п. 1 рішення Київської міської ради від 27.11.2003 року за №227/1101 "Про оформлення права користування земельними ділянками", за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору, об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - вул. Ливарська, 7 (сім) в Оболонському районі м. Києва;

- розмір - 26393 (двадцять шість тисяч триста дев'яносто три) кв. м.;

-цільове призначення - для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд;

- кадастровий номер - :78:122:0002.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що згідно з витягом з технічної документації № Ю-27489/2004 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2004 за № 379 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11535452 (одинадцять мільйонів п'ятсот тридцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дві) грн. 99 коп.

Договір укладено на 25 (двадцять п'ять) років (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, визначена цим договором орендна плата за земельну ділянку становить платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою у грошовій формі.

Згідно з п.п. 4.2.-4.3. договору, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 (одна ціла і п'ять десятих) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору.

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках передбачених законодавством України (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 4.5. договору, орендна плата вноситься орендарем за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 0006, КЕКД 13050200 у УДК у м. Києві, МФО 820019. Отримувач: ФУ у Оболонському р-ні м. Києва, ідентифікаційний код 26077916.

Згідно з п. 8.2. договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 8.4. Договору, орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату;

17.11.2004 на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято об'єкт оренди, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі земельної ділянки (копія акту міститься в матеріалах справи).

Згідно Витягу з технічної документації від 15.08.2015 року №10044 нормативно-грошова оцінка земельної ділянки по вул. Ливарській, 7 у Оболонському районі м. Києва (кадастровий №:78:122:0002) площею 26 393 кв.м. становить 41 058 177,72 грн.

В обґрунтування з позовних вимог, прокурор зазначав, що відповідач в порушення умов Договору систематично не сплачує орендні платежі та станом на 01.07.2016 має заборгованість з їх сплати на користь позивача в розмірі 1 900 232,08 грн., в зв'язку з чим прокурор просив господарський суд розірвати договір та зобов'язати відповідача повернути об'єкт оренди позивачу.

Суд першої інстанції, оцінюючи подані докази, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 12 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. (ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Один із основних обов'язків орендаря відповідно до приписів ст. 24 Закону України "Про оренду землі" є своєчасне внесення орендної плати.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.23. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 травня 2011 року №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Як свідчать матеріали справи, згідно з Довідки ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві станом на 29.09.2016 заборгованість по сплаті за землю ТОВ "Київський миловарний завод" становить - 2 170 239,70 грн., в тому числі, пеня 185283,60 грн. (а/с 199-203)

Відтак, слід зазначити, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати (плати за землю) підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні чинного закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з п. 11.5. договору, договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків визначених у пунктах 5.1 та 8.4 цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Орендна плата є однією з істотних умов договору оренди землі, і зобов'язання відповідача щодо її сплати встановлено безпосередньо в договорі та закріплено ст.ст. 15, 24 Закону України "Про оренду землі".

Згідно із п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Аналогічна правова позиція, щодо систематичної не сплати орендних платежів, викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012р. у справі № 6-146цс12.

Таким чином, істотне порушення орендарем такої умови договору оренди земельної ділянки, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору в судовому порядку

Колегія суддів, враховуючи те, що факт систематичної несплати орендних платежів (плата за землю) доведений доказами та є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди землі, вважає, що позовна вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки від 29.10.2004 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, висновок суду першої інстанції в цій частині є правомірним та законним.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 26 393 кв.м., кадастровий №:78:122:0002, яка розташована по вул. Ливарська,7, у Оболонському районі м. Києва у стані, придатному для її подальшого використання, слід відзначити про таке.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Пунктом 8.4. договору передбачено, що орендар зобов'язаний: повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання після припинення дії цього договору.

Враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки є таким, що припинив свою дію (тобто розірвано судом), то відповідач на підставі приписів ст. 34 Закону України "Про оренду землі" зобов'язаний повернути об'єкт оренди (земельну ділянку) позивачу.

Таким чином, в цій частині колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що позовна вимога про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку позивачу - є нормативно та документально доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Під час апеляційного перегляду даної справи відповідачем через відділ документального забезпечення суду було подано клопотання від 12.12.2016 про припинення провадження у даній справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України. В обґрунтування названого клопотання скаржник, посилаючись на банківські виписки по рахунку та платіжні доручення, які приєднано до клопотання, наголосив, що борг відповідача перед позивачем відсутній, оскільки ТОВ "Київський миловарний завод" сплачено на користь Київської місткої Ради 2 783 273,00 грн. Таким чином, на підставі викладеного, відповідач просить оскаржене рішення скасувати та припинити провадження у даній справі.

Колегія суддів, дослідивши вказане клопотання відповідача, дійшла висновку відмовити в його задоволенні, як заявленому необґрунтовано та безпідставно. В даному випадку, слід звернути увагу на межі перегляду справи в апеляційній інстанції та те, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі станом на момент його прийняття. Більше того, здійснення відповідачем зазначених проплат ще раз свідчить про наявність систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати за землю, що є самостійною підставою для розірвання договору оренди землі.

Інших обґрунтованих заперечень, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі в апеляційній скарзі відповідачем не наведено.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський миловарний завод" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський миловарний завод" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 №910/14326/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14326/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Б.В. Отрюх

Л.В. Чорна