ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 917/899/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 0106/16-Д від 01.06.2016;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2460 П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі № 917/899/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевої дробі" (), м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (), м. Кременчук Полтавської області,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ТОВ "Завод сталевої дробі" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", в якій (з урахуванням зменшення позовних вимог) просить стягнути 269109,92 грн по договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, у т.ч.: 89304,00 грн основного боргу; 17064,15 грн 3% річних та 162741,77 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.08.2016 у справі № 917/899/16 (суддя Мацко О.С.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 89304,00 грн основного боргу, 17064,15 грн 3% річних, 162741,77 грн інфляційних втрат та 4036,65 грн судового збору.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на порушення відповідачем умов п. 4.1 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, ст. 662 Цивільного кодексу України порядку поставки на умовах СРТ в редакції «Інкотермс 2000» щодо надання документів в підтвердження належної якості поставленого товару та його комплектності під час поставки товару.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 у справі № 917/899/16 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.10.2016.

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 20.10.2016 та від 15.11.2016 з метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги відкладено розгляд справи на 15.11.2016 та 06.12.2016 відповідно.

У звязку з хворобою судді Шепітько І.І., 05.12.2016 автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 917/899/16 здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

Відповідно до п. 9-2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України (згідно з Постановою Вищого Господарського Суду № 6 від 10.07.2014), у разі зміни складу суду апеляційної інстанції, розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу (вх. № 9831 від 30.09.2016) та представник позивача в судовому засіданні 06.12.2016 не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що поставлений товар було доставлено відповідачу залізничним транспортом разом з необхідними супровідними документами, а саме: рахунком-фактурою (інвойс) № СФ-0000040 від 30.01.2014 та сертифікатом якості № 12997 від 30.01.2014, що підтверджується залізничною накладною № 48506209 від 02.02.2014 (графа 9). Зазначає, що 08.09.2016 на виконання постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 05.09.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 52107147 відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача 273146,57 грн, які стягнуто оскаржуваним рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.08.2016 у справі № 917/899/16, та надав банківську виписку по рахунку ТОВ "Завод сталевої дробі" за 07.09.2016 08.09.2016.

Відповідач свого представника в судове засідання 06.12.2016 не направив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням № 376 про вручення представнику відповідача копії ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 170).

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, його позиція достатньо повно викладена в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановив суд першої інстанції, 13.12.2013 між ТОВ "Завод сталевої дробі" (постачальником) та ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (покупцем) укладено договір поставки товару № 0713-СН, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (а.с. 12-16).

Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору, найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються специфікацією № 1, якою сторони узгодили поставку товару: дріб сталева лита ДССТ 1,8 мм -25% фракції, 2.2 мм - 25 % фракції, 2,8 мм - 50 % фракції у кількості 268 тон на суму 2508480,00 грн з ПДВ. Допустиме відхилення від узгодженого обсягу поставки може складати +/-10%.

В п.п. 1.4, 1.5 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013 сторони встановили, що ціна товару за даним договором приймається на умовах СРТ за базисом поставки згідно Інкотермс в редакції 2010 року.

В розділі 2 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013 сторони встановили строки та порядок поставки товару.

Зокрема згідно п. 2.1 вказаного договору, поставка товару здійснюється за письмовою заявкою покупця за вказаними строками поставки.

Пунктами 2.3, 2.4 зазначеного договору сторони узгодили, що відвантаження товару здійснюється автомобільним та залізничним транспортом за базисом поставки згідно Інкотермс в редакції 2010 року до місця призначення - ст. Кроків на Дніпрі.

Додатковою угодою № 1 від 29.01.2014 до договору № 0713-СН від 13.12.2013 сторони доповнили договір поставки Специфікацією № 2, якою узгодили поставку товару - дріб сталева сферична/гострокутна термооброблена 1,8; 2,2 мм: 30% - гострокутна, 70% - сферична,у кількості 20,00 т на суму 202560,00 грн з ПДВ. (а.с. 17).

На виконання договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013 позивач по видатковій накладній № РН-0000024 від 30.01.2014 (а.с. 18) поставив відповідачеві дріб сталеву в кількості 67 тон на суму 642480,00 грн з ПДВ, а саме:

- дріб сталева лита ДССТ 1,8 у кількості 12 т на суму 93600,00 грн без ПДВ;

- дріб сталева лита ДССТ 2,2 у кількості 12 т на суму 93600,00 грн без ПДВ;

- дріб сталева лита ДССТ 2,8 у кількості 23 т на суму 179400,00 грн без ПДВ;

- дріб сталева сферична/гострокутна термооброблена ДССТ/ДСГТ 1,8;2,2 ДСТУ 3184-95 Abrasive ISO 11124M/HCS/S200; S240; S280/ G200; G200 у кількості 20 т на суму 168800,00 грн без ПДВ.

Відповідач прийняв товар без зауважень.

Відвантаження товару відповідачу було здійснено залізничним транспортом, що підтверджується залізничною накладною № 48506209 від 02.02.2014 (а.с. 139), з якої вбачається, що дріб сталеву у кількості 67 тон відвантажено до місця призначення - ст. Кроків-на-Дніпрі разом з супровідними документами: Рахунок-фактура (інвойс) № СФ-0000040 від 30.01.2014 та Сертифікат якості № 12997 від 30.01.2014.

Частинами 1, 2 ст. 662 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, разом з документами (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, підтвердженням якості та комплектності товару з боку постачальника є сертифікат якості. Якість поставленого товару має відповідати нормативній документації, що діє на підприємстві виробника товару, та вимогам ГОСТУ, ДСТУ, ТУ, при їх наявності на даний вид товару.

В п. 5.1 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013 сторони передбачили обовязок покупця щодо виклику представника постачальника для складання двостороннього акту у випадку виявлення виробничих дефектів у товарі при його прийманні, а також при монтажі, налагоджуванні та експлуатації, у період гарантійного строку.

Акти та інші докази в підтвердження виявлення виробничих дефектів або невідповідності якості поставленого товару нормативній документації в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин відповідач в апеляційній скарзі обґрунтовуючи неоплату поставленого позивачем товару безпідставно зазначає про ненадання позивачем документів на підтвердження належної якості товару під час його поставки.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлений обовязок покупця щодо оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Порядок розрахунків за поставлений товар сторони визначили в пунктах 6.1, 6.2 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, відповідно до якого розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів з дати поставки шляхом переказу покупцем грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідач у строк, передбачений п. 6.1 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, не здійснив оплату за отриману по видатковій накладній № РН-0000024 від 30.01.2014 дріб сталеву в кількості 67 тон на суму 642480,00 грн.

04.11.2014, тобто майже через 9 місяців, відповідач повернув позивачу частину товару на суму 553176,00 грн по накладним: № КСЗ-0017243 на суму 180960,00 грн (а.с. 78); № КСЗ-0017244 на суму 185016,00 грн (а.с. 74) та № КСЗ-0017245 на суму 187200,00 грн (а.с 81).

У звязку з цим у відповідача перед позивачем залишилась заборгованість за товар, поставлений по видатковій накладній № РН-0000024 від 30.01.2014 в сумі 89304,00 грн (642480,00 грн. - 553176,00 грн = 89304,00 грн).

Згідно з п.п. 13.2, 13.3 поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, строк дії договору закінчується 31.12.2014, але в будь-якому разі до повного виконання зобовязань сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На момент ухвалення судом першої інстанції рішення від 02.08.2016 у справі № 917/899/16 відповідач не здійснив оплату за поставлений товар в сумі 89304,00 грн.

Враховуючи викладене, Господарський суд Полтавської області, ухвалюючи рішення від 02.08.2016 у справі № 917/899/16, дійшов правомірного висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" 89304,00 грн основного боргу по договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 17064,15 грн 3% річних та 162741,77 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 2.4 поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної або дати на товарно-транспортній накладній перевізника, або дата календарного штемпеля залізничної накладної (ст. Кроків на Дніпрі) чи квитанції про приймання вантажу.

З видаткової накладної № РН-0000024 від 30.01.2014 (а.с. 18) вбачається, що дріб сталеву в кількості 67 тон на суму 642480,00 грн поставлено відповідачеві 30.01.2014.

Таким чином, враховуючи умови п. 6.1 договору поставки товару № 0713-СН від 13.12.2013, відповідно до якого розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів з дати поставки, останнім днем оплати за поставлений товар по видаткової накладної № РН-0000024 від 30.01.2014 є 01.02.2014.

Враховуючи вищезазначене та перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних нарахувань (а.с 62) та 3% річних (а.с. 60), заявлених до стягнення з відповідача з урахуванням зменшених позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 162741,77 грн за період з 02.03.2014 по 01.05.2016 та 3% річних в сумі 17064,15 грн за період з 02.03.2014 по 13.05.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позивач зобовязаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

В матеріалах справи міститься надана позивачем суду апеляційної інстанції банківська виписку по рахунку ТОВ "Завод сталевої дробі" за період з 07.09.2016 по 08.09.2016 (а.с. 143), з якої вбачається, що 08.09.2016 на розрахунковий рахунок позивача згідно наказу Господарського суду Полтавської області № 917/899/16 від 19.08.2016, ВП № 52107147, відповідач перерахував 273146,57 грн, які стягнуто рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08.2016 у справі № 917/899/16.

Тобто оскаржуване відповідачем рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08.2016 у справі № 917/899/16 вже виконане відповідачем в межах виконавчого провадження ВП № 52107147, відкритого постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 05.09.2016 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/899/16 від 19.08.2016 (а.с. 141).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі № 917/899/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 07.12.2016.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.