РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016Справа № 910/29584/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" м. Києва

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" м. Києва

треті особи 1. ОСОБА_1 м. Дніпра,

2. ОСОБА_2 Запорізької області

про відшкодування шкоди, ціна позову 25797,98 грн.

Колегія суддів: Паламар П.І. - головуючий,

Отрош І.М.,

Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача Алендар Ю.І.,

від відповідача Каплуненко А.С.,

від третіх осіб: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

у грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 10 липня 2012 р. на 361-му кілометрі автодороги Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Форд", д.н. НОМЕР_1, під керуванням його власника ОСОБА_1 (далі-третя особа 1.) та "Фольксваген" д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 (далі-третя особа 2.).

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "Форд", д.н. НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 31079,07 грн.

Позивач як страховик виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Форд" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 15 серпня 2011 р. страхове відшкодування в розмірі 25797,98 грн.

З підстав ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 25797,98 грн. шкоди, а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог у зв'язку з недоведеністю вини його страхувальника у спірній дорожньо-транспортній пригоді.

Треті особи письмових пояснень на позовну заяву не подали, у судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлені у встановленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності третіх осіб за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2012 р. на 361-му кілометрі автодороги Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Форд", д.н. НОМЕР_1, під керуванням його власника ОСОБА_1 (далі-третя особа 1.) та "Фольксваген" д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 (далі-третя особа 2.).

Вказані обставини підтверджуються довідкою Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 10 липня 2012 р. та постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 р. у справі № 412/15815/2012.

Унаслідок зіткнення автомобілів було пошкоджено автомобіль "Форд", д.н. НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 31079,07 грн., розмір якої визначено на підставі рахунку-фактури № ЗН-000001761 від 13 липня 2012 р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Імпульс".

Позивач як страховик згідно платіжного доручення № 2068 від 1 березня 2013 р. виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Форд" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 15 серпня 2011 р. страхове відшкодування в розмірі 25797,98 грн.

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як володільця автомобіля "Фольксваген" д.н. НОМЕР_2, була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6140425 від 29 березня 2012 р. на підставі Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закону) відповідачем.

Таким чином, відповідач як страховик цивільно-правової відповідальності третьої особи 2. повинен відповідати за завдані позивачу збитки у разі наявності вини його страхувальника у вчиненні спірної ДТП.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не надано доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні спірної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні шкоди забезпеченому позивачем транспортного засобу.

З наявних у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії АР № 252412 від 10 липня 2012 р., схеми спірної дорожньо-транспортною пригоди не вбачається, що винна поведінка третьої особи 2. призвела до спірної дорожньо-транспортної пригоди.

Інших доказів наявності вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди, суду не надано.

Посилання позивача на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 р. у справі № 412/15815/2012 безпідставні, оскільки вона ухвалена щодо діянь, вчинених ОСОБА_1 Предметом розгляду указаної справи про адміністративне правопорушення не було притягнення до відповідальності ОСОБА_2, тому ухвалена в ній постанова в силу вимог ч. 4 ст. 35 ГПК України не є обов'язковою для господарського суду та не звільняє позивача від обов'язку доказування.

Суд критично оцінює наданий позивачем висновок спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області Скиби Г.В. № 70/27-299 від 17 жовтня 2012 р., оскільки як вбачається з його змісту він був зроблений за замовленням та на підставі пояснень лише одного учасника ДТП ОСОБА_1 без залучення іншого та його пояснень, без огляду місця пригоди, з'ясування та аналізу всіх обставин пригоди. Він по суті містить припущення про можливе порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 лише за обставин достовірності повідомлених ОСОБА_1 даних, які належними та допустимими доказами у суді підтверджені не були.

У процесі розгляду справи ухвалою господарського суду міста Києва від 28 квітня 2015 р. судом було призначено комплексну експертизу для з'ясування обставин вчинення ДТП.

Листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 7730/16-52/7731/16-54 від 31 жовтня 2016 р. ухвала суду була повернута без виконання у зв'язку з недостатністю матеріалів для експертизи.

При цьому, учасниками судового процесу інших додаткових матеріалів до справи надано не було.

Враховуючи, недоведеність факту порушення відповідачем прав позивача, пов'язаних з відшкодуванням заявленої шкоди, у позові відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Колегія суддів : П.І.Паламар - головуючий

І.М.Отрош

Л.М.Шкурдова