ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 грудня 2016 р. Справа № 902/588/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання О. Матущак

за участю представників:

позивача : Бенедюк С.С.- згідно довіреності;

відповідача : Кучерява І.П.- згідно довіреності;

третьої особи : не з'явився.

Місце розгляду справи : приміщення суду, кімн. № 1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м.Київ, пр.Перемоги, 107 "А")

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтник" (23600, Вінницька обл., Тульчинський р-н, м.Тульчин, вул.Леніна, буд.67) за участі третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 (АДРЕСА_1)

про стягнення 593 399,95 грн., з яких: 525 000 грн. - капіталу, 23 171,52 грн.- процентів за період з 16.10.2014 по 07.06.2016, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом за період з 17.02.2016 по 07.11.2016, 1 грн.- пені за період з 17.07.2014 по 06.11.2016 за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р.

ВСТАНОВИВ :

Позивачем пред'явлено позов про стягнення 1 491 825,39 грн.- капіталу, 53 077,87 грн.- процентів, 33 222,55 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом, 23 926,71 грн.- пені згідно кредитних договорів №115.44776/FW601.725 від 16.09.2014р., №115.45387/FW 601.725 від 18.05.2015р., №601.44478/FW 601.725 від 06.08.2014р., №601.44503/FW 601.725 від 08.09.2014р..

Відповідач у відзиві на позов посилається на те, що як зазначає Позивач, по кожному із кредитних договорів, у Відповідача існує заборгованість, яка є предметом позову, а саме:

- за Кредитним договором 1 (Договором про надання траншу №115.44776/FW601.725 від 16.09.2014р.) - загальна сума заборгованості 562 939 грн.13 коп..

- за Кредитним договором 2 (Договором про надання траншу №115.45387/FW 601.725 від 18.05.2015р.) - загальна сума заборгованості 226 018 грн. 64 коп.

- за Кредитним договором 3 ( Договором про надання траншу №601.44478/FW 601.725 від 06.08.2014р.) - загальна сума заборгованості 328 633 грн. 18 коп.;

- за Кредитним договором 4 (Договором про надання траншу №601.44503/FW 601.725 від 08.09.2014р.) - загальна сума заборгованості 484 461 грн. 57 коп..

Вказує про те, що 04.11.2016р. Відповідачем було оплачену значну суму заборгованості за кредитними договорами (що підтверджується платіжними дорученнями та банківською випискою від 04.11.2016р.) та, на сьогодні, наявна заборгованість лише по одному Кредитному договору 1 - Договору про надання траншу №115.44776/FW601.725 від 16.09.2014р., при цьому, залишок основної суми заборгованості складає 525 000 грн., а проценти, за розрахунком Відповідача, складають 11 083 грн. 59 коп. Разом 536 083 грн. 59 коп.. Зазначає про те, що зобов'язання за іншими вищевказаними кредитними договорами Відповідачем виконано повністю та заборгованість відсутня, поряд з цим, Відповідач не погоджується із сумою обчислених Позивачем процентів та пені. Зазначає про те, що відповідно до п. 8.4 Рамкової угоди від 06.08.2014р., на яку посилається Позивач у позові, Позичальник зобов'язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом 5 банківських днів з дня відправлення (вручення) вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій Вимозі. Зазначає про те, що вимогу про дострокове погашення кредиту, було вручено Позивачем Відповідачу 08.06.2016р., тобто, встановлений договором п'ятиденний строк для погашення залишку кредиту закінчувався 16.06.2016р. Вказує про те, що поряд з тим, згідно наданого Позивачем Розрахунку позовних вимог, проценти за неправомірне користування кредитом обчислено з 17.02.2016 р. (зокрема, за Договором про надання траншу №115.44776/FW601.725 від 16.09.2014р.), тобто такі проценти обчислено за чотири місяці до того, як виник обов'язок з дострокового погашення всього залишку кредиту. Зазначає про те, що щодо обчислення позивачем пені, то її обчислено за період з 17.12.2014р. (зокрема, за Договором про надання траншу №115.44776/FW601.725 від 16.09.2014р.). Вказує про те, що відповідач заявляє сплив позовної давності стосовно заявлених вимог по пені. Зазначає про те, що обчислення Позивачем пені, починаючи з 17.12.2014р. - не відповідає вимогам закону.

02.12.2016 від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, яке мотивоване тим, що розмір позовних вимог викликає сумніви у його обгрунтованості і правильності і для його перевірки необхідні спеціальні знання у галузі фінансово - кредитних операцій.

Представник позивача в судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечив.

Згідно ч.1 ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Враховуючи викладене, суд не вбачає потреби у призначенні судової економічної експертизи у даній справі оскільки для встановлення фактичних даних у справі не вбачається потреби у спеціальних знаннях.

Окрім того, в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З наведеного вбачається, що призначення судової економічної експертизи у даній справі, за відсутності на те підстав, призведе до затягування розгляду справи та порушення прав сторін на судовий розгляд упродовж розумного строку передбачених частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

15.11.2016 від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог в якій позивач просить стягнути з відповідача 525 000 грн.- капіталу, 23 171,52 грн.- процентів, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом, 66 243,32 грн.- пені за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р..

Ухвалою суду від 17.11.2016 було зазначено про те, що як вбачається із змісту вказаної заяви позивача, позивач просить стягнути 659 642,27 грн. за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р., з яких 525 000 грн. - боргу, 23 171,52 грн.- процентів, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом, 66 243,32 грн.- пені.

З наведеного вбачається, що згідно вказаної заяви позивач фактично зменшує позовні вимоги за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р. щодо процентів з 24 535,15 грн. до 23 171,52 грн., а щодо вимог про стягнення процентів за неправомірне користування кредитом та пені за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р. згідно заяви позивача відбувається фактичне збільшення позовних вимог з 7 094,49 грн. до 45 227,43 грн. та з 6 309,49 грн. до 66 243,32 грн. відповідно.

З огляду на викладене, суд розцінив вказану заяву позивача як заяву про збільшення і зменшення позовних вимог.

Розглянувши вказану заяву позивача про збільшення і зменшення позовних вимог суд ухвалю від 17.11.2016 прийшов до висновку про те, що вказана заява підлягає частковому задоволенню в частині зменшення позовних вимог за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р. щодо процентів з суми 24 535,15 грн. до 23 171,52 грн..

В іншій частині зазначена заява вказаною ухвалою суду відхилена з огляду на відсутність доказів направлення заяви, а саме опису вкладення до цінного листа, відповідачу.

Представником позивача в судовому засіданні 05.12.2016 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій представник позивача зменшує позовні вимоги, а саме просить стягнути з відповідача 525 000 грн. - капіталу, 23 171,52 грн.- процентів, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом, 1 грн.- пені за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р..

З наведеного вбачається, що згідно вказаної заяви позивач фактично зменшує позовні вимоги за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р. щодо пені з 66 243,32 грн. грн. до 1 грн., а щодо вимог про стягнення процентів за неправомірне користування кредитом за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р. згідно заяви позивача відбувається фактичне збільшення позовних вимог з 7 094,49 грн. до 45 227,43 грн..

Представник відповідача в судовому засіданні проти вказаної заяви не заперечив.

Згідно ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З огляду на права надані позивачеві, та з урахуванням того, що представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти вказаної заяви, враховуючи те, що вказана заява подана позивачем до прийняття судом рішення, на підставі прав наданих позивачеві ст.22 ГПК України, суд приймає вказану заяву як таку, що не суперечить закону і не порушує прав, інтересів сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про стягнення 525 000 грн. - капіталу, 23 171,52 грн.- процентів, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом, 1 грн.- пені за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р..

Представник відповідача в судовому засіданні подав письмові пояснення в яких визнав позовні вимоги про стягнення 525 000 грн. - капіталу, 23 171,52 грн.- процентів, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом, 1 грн.- пені за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р..

Повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 572, 590, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України підлягають задоволенню в сумі 525 000 грн. - капіталу, 23 171,52 грн.- процентів, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом, 1 грн.- пені за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р..

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 06.08.2014 р. між позивачем (в угоді Кредитор) та відповідачем (в угоді Позичальник) було укладено Рамкову угоду № FW601.725.

Згідно п.2.1 Угоди Кредитор на підставі Угоди зобов'язується здійснювати кредитування Позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а Позичальник зобов'язується належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами.

Згідно п. 3.1.6 Угоди видача кредиту на підставі Угоди здійснюється, з поміж іншого, за умови укладення відповідного Кредитного договору.

16.09.2014 між позивачем (в договорі - Кредитор) та відповідачем (в договорі - Позичальник) укладено Договір про надання траншу № 115.44776/FW601.725 згідно якого відповідачу було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту - 1 050 000 грн., процентна ставка - 20% річних, строк користування - 30 місяців від дати видачі кредиту включно.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивач свої зобов'язання згідно Рамкової угоди та договору про надання траншу виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит в розмірі 1 050 000 грн., що стверджується банківською випискою по рахунку за 16.09.2014 (т.1 а.с.41).

Відповідач свої зобов'язання за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 виконав не в повному обсязі, здійснив повернення тіла кредиту в сумі 525 000 грн., що стверджується банківськими виписками та розрахунками позивача (т.2 а.с.244-248).

Таким чином, станом на день розгляду справи, борг позивача перед відповідачем за кредитом становить 525 000 грн..

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач не надав суду доказів здійснення з позивачем розрахунків по сумі основного боргу в розмірі 525 000 грн., а тому дані вимоги позивача підлягають задоволенню в повній сумі.

Також, позивачем, пред'явлено до стягнення 23 171,52 грн.- простроченої заборгованості по процентах за період з 16.10.2014 по 07.06.2016.

Відповідно до умов рамкової угоди та договору про надання траншу відповідач за період з 16.10.2014 по 07.06.2016. повинен був сплатити позивачу відсотки за користування кредитом в сумі 345 798,77 грн., що ним було виконано частково в сумі 322 627,25 грн..

Тому, станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем по відсоткам за користування кредитом складає 23 171,52 грн., що стверджується банківськими виписками по рахунку та розрахунком позивача.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не надав доказів сплати позивачу відсотків за користування кредитом чи доказів обґрунтованих підстав неможливості виконання даного зобов'язання, а тому дані вимоги позивача також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивачем, пред'явлено до стягнення 23 171,52 грн.- простроченої заборгованості по процентах за період з 16.10.2014 по 07.06.2016.

Відповідно до умов рамкової угоди та договору про надання траншу відповідач за період з 16.10.2014 по 07.06.2016. повинен був сплатити позивачу проценти за користування кредитом в сумі 345 798,77 грн., що ним було виконано частково в сумі 322 627,25 грн..

Тому, станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем по процентам за користування кредитом складає 23 171,52 грн., що стверджується банківськими виписками по рахунку та розрахунком позивача та підтверджується відповідачем.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не надав доказів сплати позивачу відсотків за користування кредитом чи доказів обґрунтованих підстав неможливості виконання даного зобов'язання, а тому дані вимоги позивача також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно п. 4.4 Рамкової угоди у випадку прострочення погашення кредиту, Позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом "факт/360" від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення.

Позивачем пред'явлено до стягнення 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом за період з 17.02.2016 по 07.11.2016.

Відповідно до умов рамкової угоди та договору про надання траншу відповідач за період з 17.02.2016 по 07.11.2016 повинен був сплатити позивачу проценти за неправомірне користування кредитом в сумі 45 227,43 грн., що ним виконано не було.

Тому, станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем по процентам за неправомірне користування кредитом складає 45 227,43 грн., що стверджується банківськими виписками по рахунку та розрахунком позивача та підтверджується відповідачем.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не надав доказів сплати позивачу процентів за неправомірне користування кредитом чи доказів обґрунтованих підстав неможливості виконання даного зобов'язання, а тому дані вимоги позивача також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також Позивачем пред'явлено до стягнення 1 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.07.2014 по 06.11.2016.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення пені, судом встановлено наступне.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 1 грн.- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.07.2014 по 06.11.2016.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Судові витрати на судовий збір в сумі 8 900,99 грн., на підставі ст. 49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 - 85, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в сумі 593 399,95 грн., з яких: 525 000 грн. - капіталу, 23 171,52 грн.- процентів за період з 16.10.2014 по 07.06.2016, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом за період з 17.02.2016 по 07.11.2016, 1 грн.- пені за період з 17.07.2014 по 06.11.2016 за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р.. Судові витрати на судовий збір в сумі 8 900,99 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтник", ІПН 23101525 (23600, Вінницька обл., Тульчинський р-н, м.Тульчин, вул.Леніна, буд.67) на користь Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", (03115, м.Київ, пр.Перемоги, 107 "А") 525 000 грн. - капіталу, 23 171,52 грн.- процентів за період з 16.10.2014 по 07.06.2016, 45 227,43 грн.- процентів за неправомірне користування кредитом за період з 17.02.2016 по 07.11.2016, 1 грн.- пені за період з 17.07.2014 по 06.11.2016 за договором про надання траншу № 115.44776/FW601.725 від 16.09.2014 р., 8 900,99 грн. - судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію даного рішення направити третій особі рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 05.12.2016 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 12 грудня 2016 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - третій особі (АДРЕСА_1)