ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.2016 Справа № 905/2993/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Національної телекомпанії України, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 16254,77 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Національна телекомпанія України, м. Київ звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 16254,77 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на копію договору №114-25/3 від 22.11.2013р. про розміщення реклами, копію додатку №1 від 22.11.2013р. до Договору №114-25/3 від 22.11.2013р., копію акту прийому-передачі послуг від 09.12.2013р. до Договору №114-25/3 від 22.11.2013р., копію виписки з рахунку НОМЕР_2 за 27.11.2013р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.10.2016 р. порушено провадження по справі № 905/2993/16.

27.10.2016р. позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи в засідання суду не з'явився, витребуваних документів не надіслав, тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними документами.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

ВСТАНОВИВ:

Між Національною телекомпанією України (далі-позивач, виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-відповідач, замовник) був укладений договір від 22.11.2013р. №114-25/3 (далі-договір) про розміщення реклами на телевізійному каналі «Перший Національний» (далі-послуги).

Відповідно до п.п.1.1.,1.2 договору замовник замовляє, а виконавець надає замовнику послуги по Розміщенню Реклами, що надана Замовником на телеканалі (далі - послуги). Замовник зобов'язується сплатити вартість послуг згідно умов цього договору.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що відповідач зобов'язаний надавати виконавцю рекламу українською мовою у запису на відеокасетах формату ВЕТАСАМ-SP та/або на DVD дисках (далі-матеріальні носії) не пізніше ніж на 3 (три) робочі дні до запланованого розміщення реклами згідно відповідних додатків до цього договору, в сфері телеканалу.

Відповідно до додатку №1 до договору від 22.11.2013р. п.п.1.2,1.3 період розміщення, назва відео матеріалу та хронометраж - виставка ОСОБА_2 - 15 секунд, ІНФОРМАЦІЯ_1. Загальний хронометраж 780 секунд, загальна вартість послуг за цим додатком становить 25000,00 грн. ПДВ (20%) - 5000,00 грн., всього до сплати 30000,00 грн.

Пунктом 2 додатку № 1 до договору встановлено, що строк оплати за даним Додатком № 1 замовник сплачує 100% вартість послуг, зазначеної в п.1.3. даного додатку не пізніше 25.11.2013р.

За доводами позивача, Національна телекомпанія України належним чином виконала зобов'язання за договором що підтверджується актом приймання-передачі послуг від 09.12.2013р. на суму 30000,00 грн., підписаний уповноваженими представниками обох сторін, та ефірною довідкою про розміщення рекламних відеоматеріалів на «Першому Національному», проте відповідач взяті за договором зобов'язання виконав не в повному обсязі, зокрема, сплативши лише 15000,00 грн., що підтверджує виписка рахунка за 27.11.2013р. НОМЕР_2, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 15000грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач на адресу відповідача направив претензію щодо перерахування на розрахунковий рахунок позивача суми боргу в розмірі 15000,00 грн., що підтверджується квитанцією про відправлення претензії, однак відповіді на цю претензію позивач не отримав.

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу у сумі 15000,00 грн., в зв'язку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача 3 % річних за період з 27.11.2013 р. по 22.05.2014 р. в розмірі 218,22 грн.

Відповідно до п.8.4 Договору у випадку невиконання відповідачем грошових зобов'язань за цим договором, останній зобов'язується сплачувати позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня нараховується за весь час існування такого зобов'язання до повного його виконання.

Позивачем обґрунтовано нарахування пені за період з 27.112013 по 22.05.2014р. у розмірі 1036,55 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню.

Факт заборгованості Відповідача в сумі 16254,77 грн. підтверджено матеріалами справи, тому вимоги позивача в цій сумі обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було та враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що заявлені позовні вимоги позивача у сумі 16254,77 грн. є доведеними, обґрунтованими матеріалами справи, а також такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530,615, 632, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 4-3, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Національної телекомпанії Україна, м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 16254,77 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (87515, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, свідоцтво серія НОМЕР_3 від 02.03.2010р. на користь Національної телекомпанії України (04119, м. Київ, вул. Мельникова, 42, р/р 0821 в ГУ ДКСУ у Шевченківському р-ні, м. Києва, МФО 820019, ) основну заборгованість у розмірі 15000,00 грн., пеню у розмірі - 1036,55 грн. та 3 % річних - 218,22 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 08.12.2016 р.

Повне рішення складено 12.12.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев