ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" грудня 2016 р. Справа №08/5026/186/2011

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участі представників: від скаржника: ОСОБА_1 - за довіреністю,

від відділу ДВС: Яшник М.С. - за довіреністю, від стягувача: Грушевий Ю.В. - за довіреністю, представник третьої особи не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області

скаргу приватного підприємства "Сандра-Ч" на дії державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника від 25.02.2016 у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Черкаської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль"

до приватного підприємства "Сандра-Ч",

третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

про стягнення 1 163 009,55 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2016 року до Господарського суду Черкаської області надійшла скарга від 11.04.2016 за підписом представника ПП "Сандра-Ч" ОСОБА_1, в якій скаржник просить: 1) поновити термін на подання скарги; 2) визнати неправомірними дії державного виконавця Смілянського міськрайонного управління юстиції Яшник М.С.; 3) скасувати постанову ВП № 50324343 про арешт коштів боржника від 25 лютого 2016 року, винесену державним виконавцем Смілянського міськрайонного управління юстиції Яшник М.С. (т. 4, а.с. 43-46). Скарга мотивована тим, що 25 лютого 2016 року державний виконавець Яшник М.С. винесла постанову ВП № 50324343 про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким підлягає стягненню з ПП "Сандра-Ч" на користь держави виконавчий збір в сумі 117487,56 грн., однак державний виконавець в той же день винесла також постанову про арешт коштів боржника ВП № 50324343, тобто боржнику не було надано можливості добровільно виконати попередню постанову; стягнення виконавчого збору можливе тільки із суми реалізованого майна, оскільки виконувалося рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний скаржнику як майновому поручителю, тому незаконними є дії державного виконавця стягувати виконавчий збір за рахунок інших фінансових активів боржника.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.04.2016 було призначено розгляд матеріалів вказаної скарги ПП "Сандра-Ч" на 27.04.2016, витребувано документи у скаржника та відділу ДВС.

Ухвалою суду від 20.04.2016 зупинено провадження по розгляду вказаної скарги ПП "Сандра-Ч" у зв'язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду від 07.04.2016 у справі № 08/5026/186/2011 та необхідністю надіслання вказаної апеляційної скарги із даною справою на адресу Київського апеляційного господарського суду.

У зв'язку із поверненням справи № 08/5026/186/2011 до Господарського суду Черкаської області ухвалою суду від 08.11.2016 поновлено розгляд даної скарги та призначено на 14 год. 00 хв. 24 листопада 2016 року в приміщенні Господарського суду Черкаської області, витребувано у скаржника та відділу ДВС документи у справу.

У судовому засіданні 24.11.2016 було задоволено усне клопотання представника скаржника та відкладено розгляд скарги на 09.12.2016.

На підставі клопотання відповідача від 15.06.2016 здійснюється фіксування судового процесу в даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство спеціалізованого суду".

Смілянський відділ ДВС у відзиві від 09.12.2016 повністю заперечив проти скарги ПП "Сандра-Ч", вважаючи її безпідставною, а дії і постанову державного виконавця від 25.02.2016 такими, що відповідають закону.

У судовому засіданні:

представник скаржника, підтримуючи скаргу, посилався на доводи, викладені у скарзі, просив відновити строк на подання скарги та наполягав на її задоволенні, оскільки державний виконавець не визначила 7 днів встановлені законом для добровільного виконання виконавчого документа, а навпаки прийняла спірну постанову в день прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, чим порушила права боржника; також державний виконавець порушила вимогу п. 8 ст. 54 Закону, адже боржник є майновим поручителем, який поручився за боржника лише предметом іпотеки, тому безпідставним є накладення арешту на кошти боржника на рахунках; вважає, що розгляд цієї скарги не підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, оскільки спірна постанова прийнята у зв'язку з виконанням рішення суду у даній справі, тому ця скарга повинна розглядатися в господарському суді;

представник ВДВС заперечила проти даної скарги, вважаючи дії державного виконавця правомірними, прийняту постанову законною, а доводи у скарзі невірними, оскільки закон не забороняє державному виконавцю приймати постанову про арешт коштів боржника одночасно із прийняттям постанови про відкриття ВП;

представник стягувача пояснив, що вважає скаргу підлягаючою до часткового задоволення, а саме строк подання скарги поновити та провадження по її розгляду припинити, оскільки ця скарга повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши скаргу ПП "Сандра-Ч" від 11.04.2016, заслухавши пояснення представників у судовому засіданні, суд приходить до такого.

Скарга на дії державного виконавця та постанову від 25.02.2016 про арешт коштів боржника надіслана ПП "Сандра-Ч" до господарського суду 11.04.2016. При прийнятті скарги питання про відновлення строку на її подання не було вирішене у зв'язку із необхідністю витребування у скаржника оригіналу конверта, в якому він отримав спірну постанову ДВС. Це питання не могло вирішуватися раніше у зв'язку із знаходженням справи у судах апеляційної та касаційної інстанції.

В момент розгляду цієї скарги діє стаття 121-2 Господарського процесуального кодексу України в редакції із змінами, внесеними Законом України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, в частині 1 якої вказано, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

У цій скарзі скаржник вказав, що строк подання скарги пропущений у зв'язку з тим, що спірна постанова відділу ДВС була отримана пізно, а представник в цей час знаходився у відрядженні в містах Черкаси, Одесі, Івано-Франківську, тобто строк на подання скарги пропущений з поважних причин.

В пункті 9.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вказано, що встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Розглянувши клопотання скаржника та подані представником докази, суд приходить до висновку, що вказані скаржником причини пропуску подання скарги на дії ДВС є поважними, тому строк на подання цієї скарги підлягає відновленню.

Судом встановлено, що у провадженні Смілянського міського відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) знаходилось виконавче провадження ВП № 45395973 з виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 08/5026/186/2011 від 24.10.2011 про стягнення заборгованості ФОП ОСОБА_5 за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належний ПП "Сандра-Ч" як майновому поручителю.

Постановою від 11.11.2014 було відкрите виконавче провадження ВП № 45395973 з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 08/5026/186/2011.

16.06.2015 головний державний виконавець Смілянського ВДВС Яшник М.С. прийняла постанову про стягнення з ПП "Сандра-Ч" виконавчого збору у розмірі 117487,56 грн. з тих підстав, що боржник самостійно не виконав наказ № 08/5026/186/2011, виданий 24.10.2011 Господарським судом Черкаської області (т. 4, а.с. 11).

25.02.2016 цим же державним виконавцем була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 50324343 з примусового виконання постанови від 16.06.2015 про стягнення з ПП "Сандра-Ч" виконавчого збору в сумі 117487,56 грн. (т. 4 а.с. 12).

Також 25 лютого 2016 року державним виконавцем Смілянського міськрайонного управління юстиції Яшник М.С. було прийнято постанову ВП № 50324343 про арешт коштів боржника з підстав невиконання боржником виконавчого документа - постанови № б/н виданої 16.06.2016 Смілянським МВ ДВС про стягнення з ПП Сандра-Ч" на користь держави виконавчого збору в сумі 117487,56 грн. Вказана постанова та дії державного виконавця при її прийнятті оскаржуються боржником у скарзі від 11.04.2016, що розглядається судом.

Суд приходить до висновку, що вимоги боржника у скарзі не підлягають задоволенню з огляду на таке.

При розгляді даної скарги суд застосовує приписи Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XІV із змінами в редакції чинній на момент прийняття спірної постанови виходячи із пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII та враховуючи, що скарга на дії державного виконавця подана до суду 13.04.2016.

Суд вважає безпідставними доводи представника стягувача про те, що скарга на дії та постанову державного виконавця від 25.02.2016 повинна розглядатися адміністративним судом, оскільки відповідно до частини 4 статті 82 Закону та статті 121-2 ГПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. Як вказано, спірна постанова про арешт коштів боржника прийнята державним виконавцем у зв'язку із невиконанням рішення господарського суду у даній справі. У Законі відсутня норма, яка б вказувала про розгляд в порядку адміністративного судочинства скарг на постанови державного виконавця про арешт коштів боржника.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент прийняття спірної постанови), далі - Закон, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 28 Закону визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Законність постанови державного виконавця від 25.02.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 50324343 оспорювалася боржником у скарзі від 15.03.2016 та Господарський суд Черкаської області в ухвалі від 07.04.2016 залишив скаргу в цій частині без задоволення. Ухвала суду від 07.04.2016 залишена без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 та Вищого господарського суду України від 01.11.2016.

В процесі розгляду скарги від 15.03.2016 суд визнав правомірними та законними пункт 2 постанови державного виконавця від 25.02.2016 про виведення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в окреме провадження та постанову від 25.02.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 50324343 з примусового виконання постанови Смілянського МВ ДВС від 16.06.2015 про стягнення з ПП "Сандра-Ч" виконавчого збору в сумі 117487,56 грн.

Частиною 2 статті 52 Закону визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Законом не встановлено заборону державному виконавцю приймати постанову про арешт коштів боржника одночасно із прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження. Про можливість одночасного вчинення таких дій вказано в ряді статей Закону, зокрема у статтях 25, 27, 57 Закону.

Станом на момент розгляду скарги боржником постанова державного виконавця від 16.06.2015 про сплату виконавчого збору не виконана, тому доводи скаржника про порушення його права у зв'язку з ненаданням строку на добровільне виконання є нелогічними.

Як вбачається із пояснень представника скаржника, стверджуючи про недотримання державним виконавцем вимоги частини 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" та неврахування положень статті 11 Закону України "Про іпотеку", скаржник фактично не погоджується із законністю постанов державного виконавця від 16.06.2015 про стягнення з ПП "Сандра-Ч" виконавчого збору в сумі 117487,56 грн. в грошовому вигляді окремо від звернення стягнення на предмет іпотеки та від 25.02.2016 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови. Однак ці постанови не є предметом розгляду у даній скарзі та їм дана оцінка в ухвалі від 07.04.2016.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що доводи скаржника у скарзі від 11.04.2016 є неправомірними.

В пункті 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вказано, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про неправомірність доводів скаржника у скарзі від 11.04.2016, тому вказану скаргу ПП "Сандра-Ч" на дії державного виконавця та скасування постанови від 25.02.2016 про арешт коштів боржника суд відхиляє.

На підставі викладеного, керуючись статтею 121-2 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу приватного підприємства "Сандра-Ч" від 11.04.2016 на дії державного виконавця та скасування постанови від 25.02.2016 про арешт коштів боржника відхилити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом п'яти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 12.12.2016 (понеділок)

Суддя А.Д.Пащенко