ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р. Справа № 909/837/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М. , секретар судового засідання Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури

вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76018

в інтересах ОСОБА_2 освіти і науки ОСОБА_1 міської ради

вул. С.Бандери, 10а, м. Івано-Франківськ, 76014

до відповідача: ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради

вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

бульвар Т.Шевченка, 18, м. Київ, 01030

ОСОБА_1 філії ПАТ "Укртелеком"

вул. Сахарова, 32, м. Івано-Франківськ, 76014

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради

вул. Л. Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76000

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 ім. І.Ревчука

вул. Джерельна, 2, м. Івано-Франківськ, 76000

про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень та зобов'язання повернути за актом прийому-передачі орендованого майна вартістю 131 700 грн.

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_4 - прокурор відділу, (службове посвідчення №036309 від 12.11.2015 р.);

від позивача: не з'явився;

від відповідача ПАТ "Укртелеком": ОСОБА_5 - представник, (довіреність №2304 від 28.12.2015 р.);

від відповідача ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради: ОСОБА_6 - представник, (довіреність №195/01-20/14в від 02.02.2016 р.).

від третьої особи ОСОБА_2 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради: ОСОБА_7 - представник, (довіреність №278/34-11/18 від 02.07.2016 р.);

від третьої особи ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 ім. І.Ревчука: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_2 освіти і науки ОСОБА_1 міської ради подав позов до ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради та до публічного акціонерного товариства "Укртелеком" ОСОБА_1 філії ПАТ "Укртелеком" про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень та зобов'язання повернути за актом прийому-передачі орендованого майна вартістю 131 700 грн.

Ухвалою суду від 30.09.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі і призначено розгляд справи на 13.10.2016 року. В судовому засіданні 13.10.2016 року судом оголошено перерву у розгляді справи до 25.10.2016 року, про що представники сторін були повідомлені. В судовому засіданні 25.10.2016 року судом оголошено перерву у розгляді справи до 08.11.2016 року, про що представники сторін були повідомлені. Ухвалою суду від 08.11.2016 року залучено ОСОБА_2 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено ОСОБА_1 загальноосвітню школу I-III ступенів №6 ім. І. Ревчука до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 13.12.2016 року.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представники відповідачів проти позову заперечили. Представник позивача ОСОБА_2 освіти і науки ОСОБА_1 міської ради в судове засідання не з'явився, надіслав суду клопотання №02-5/2714 від 23.11.2016 (вх. №17946/16 від 12.12.2016). Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника позивача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

24.10.2016 року від відповідача виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради надійшло клопотання №1682/12-17/в від 24.10.2016 (вх.№14849/16 від 24.10.2016) у якому відповідач вказує на те, що в позовній заяві відсутні належні обґрунтування підстав представництва, необґрунтовано відсутність можливості самостійного захисту департаментом інтересів держави, а тому просить суд залишити позов без розгляду.

Відповідно до ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо 1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк; 5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору; 6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Підпунктом 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що перелік підстав залишення позову без розгляду є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В спірному випаду, суд не знайшов підстав для залишення позову без розгляду, а відтак вважає за потрібне справу розглянути по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників відповідачів та третьої особи, суд встановив таке.

В ході вивчення стану додержання вимог законодавства з питань захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства прокуратурою встановлено, що відповідно до п. 2.18 рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №228 від 22.05.2007 року ВАТ "Укртелеком" дано дозвіл укласти з виконавчим комітетом міської ради договір оренди нежитлового приміщення площею 27,16 кв. м., розташованого в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: Джерельна, 2А.

На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради в особі першого заступника міського голови м. Івано-Франківська ОСОБА_8, 22.05.2007 року укладено договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 з ВАТ "Укртелеком", в особі начальника Центру телекомунікаційних послуг ОСОБА_1 філії ВАТ "Укртелеком" ОСОБА_9, відповідно до якого орендарю передано в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 24,16 кв. м., розташовані на першому поверсі в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Джерельна, 2А.

Прокурор вказує на те, що вказане рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №228 від 22.05.2007 року в частині надання дозволу на укладення виконавчим комітетом міської ради з ВАТ "Укртелеком" договору оренди нежитлового приміщення площею 27,16 кв. м. та договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 від 22.05.2007 року суперечать чинному законодавству.

За словами позивача, договір оренди №ДО-3107 від 22.05.2007 року укладено всупереч чинного законодавства, оскільки передача майна здійснена без врахування його призначення - для навчально-виховного процесу, освітньої діяльності.

Таким чином, позивач просить суд визнати незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №228 від 22.05.2007 року в частині надання ВАТ "Укртелеком" дозволу на укладення з виконавчим комітетом міської ради договору оренди нежитлового приміщення площею 27.16 кв. м., що розташовані в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: вул. Джерельна, 2А., визнати недійсним договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 від 22.05.2007 року та зобов'язати ПАТ "Укртелеком" в особі ОСОБА_1 філії повернути виконавчому комітету ОСОБА_1 міської ради за актом прийому-передачі приміщення площею 27,16 кв. м., розташовані в будівлі ЗОШ №6 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Джерельна, 2А, вартістю 131 700 грн.

Відповідач виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради з позовними вимогами не погоджується, подав суду відзив №1656/12-17/в від 20.10.2016 (вх.№14770/16 від 21.10.2016) у якому вказує, що відповідно до ч.4 ст. 61 Закону України "Про освіту" додатковими джерелами фінансування навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд обладнання.

За словами відповідача, законодавством, яке регулює спірні відносини передбачена можливість отримання шкільними закладами освіти додаткового джерела фінансування з надання платних послуг, внаслідок здавання в оренду належного майна.

Відповідач стверджує, що договір оренди нерухомого майна укладено у відповідності до норм чинного законодавства, а рішення виконавчого комітету про надання згоди на його укладення є законним.

Крім того, у письмових поясненнях №1782/12-17/в від 07.11.2016 (вх.№15806/16 від 08.11.2016) відповідач додав, що орендовані приміщення не розташовані на території школи та не знаходяться безпосередньо в будівлі ЗОШ №6, інша частина приміщення використовується як котельня, будівля в якій знаходяться орендовані приміщення не може використовуватися для освітніх потреб.

Разом з тим, відповідач виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради подав суду клопотання №1689/12-17/в від 25.10.2016 (вх. №15827/16 від 08.11.2016) про застосування строків позовної давності, у якому просить суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог і відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строків позовної давності.

Відповідач публічне акціонерне товариство "Укртелеком" з позовними вимогами не погоджується, подав суду клопотання про застосування строку позовної давності (вх.№18104/16 від 13.12.2016), у якому просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №228 від 22.05.2007 року в частині надання ВАТ "Укртелеком" дозволу на укладення з виконавчим комітетом міської ради договору оренди нежитлового приміщення площею 27.16 кв. м., що розташовані в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: вул. Джерельна, 2А, слід вказати таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №228 від 22.05.2007 року надано дозвіл ВАТ "Укртелеком" на укладення договору оренди нежитлових приміщень площею 27,16 кв. м., розташовані в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: вул. Джерельна, 2-А для встановлення абонентського виносу ЦАТС.

На підставі вказаного рішення між виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради та відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" укладено договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 від 22.05.2007 року, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 27,16 кв. м., розташовані на першому поверсі в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Джерельна, 2А, яка перебуває на балансі управління освіти і науки міськвиконкому.

Відповідно до ст.144 Конституції України - органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 5 ст.63 Закону України "Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" зобов'язує органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, власників і адміністрації навчально-виховних закладів при здійсненні навчально-виховних процесів дотримуватись вимог санітарних норм. Державні санітарні правила і норми /ДСанПІН 5.5.2.008-01/, затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001р. не дозволяють здачу в оренду 1/території, 2/будівель, 3/приміщень, 4/обладнання підприємствам, установам, організаціям та іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом.

Аналізуючи наведене законодавство на предмет його дотримання при прийнятті виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради спірного рішення в частині надання ВАТ "Укртелеком" дозволу на укладення з виконавчим комітетом міської ради договору оренди нежитлового приміщення площею 27,16 кв. м., що розташовані в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: вул. Джерельна, 2А, випливає висновок про те, що таке рішення в частині надання ВАТ "Укртелеком" дозволу на укладення з виконавчим комітетом міської ради договору оренди нежитлового приміщення суперечить вимогам, як Закону України "Про освіту" /ст.63/, так і закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", а також Державним санітарним правилам і нормам, прийнятих в розвиток наведеного закону.

При цьому, судом надано оцінку доказам по справі: технічних паспорт (номер інвентаризаційної справи 11066), відповідно до якого громадський будинок за адресою: вул. Джерельна, 2А, м. Івано-Франківськ за призначенням є школою /а.с.79/; Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №134975, який надано ОСОБА_1 загальноосвітній школі I-III ступенів №6 імені ОСОБА_10 і відповідно до якого цільове призначення земельної ділянки - обслуговування адміністративно-навчальних будівель і споруд /а.с.97/; Акт обстеження прибудови до котельні в с. Опришківці від 11.03.2002 року, згідно якого передано існуючу прибудову на баланс ЗОШ №6 /а.с.99/. Відповідно до вказаних доказів є всі підстави вважати, що передане в оренду приміщення належить до ОСОБА_1 загальноосвітньої школи I-III ступенів №6 імені ОСОБА_10. Фінансування навчально-виховного процесу ОСОБА_1 загальноосвітньої школи I-III ступенів №6 імені ОСОБА_10 за рахунок бюджетних коштів сторонами не заперечується та визнається як загальновідомий факт.

До того ж судом взято до уваги той факт, що приміщення здано в оренду для встановлення абонентського виносу ЦАТС, а отже таке використання частини приміщення школи не має відношення до виховного процесу навчального закладу.

За таких обставин, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №228 від 22.05.2007 року є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, а отже відповідно до п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в наявності підстави для визнання його недійсним.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідачів, зокрема, в тій частині, де відповідачі посилаються на право надання в оренду будівель, споруд навчальних закладів, як додаткове джерело доходів, оскільки такі доводи не відповідають наведеному вище законодавству.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 від 22.05.2007 року, то суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 статті 203 Цивільного кодексу. Вказана норма права передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Серед них, зокрема, вимога відповідності змісту правочину діючому законодавству, інтересам держави і суспільства та його моральним засадам.

Проте, в спірному випадку договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 від 22.05.2007 року укладено всупереч цим вимогам. Так, пунктом 1.1 наведеного договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 27,16 кв. м., розташовані на першому поверсі в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Джерельна, 2А, яка перебуває на балансі управління освіти і науки міськвиконкому для встановлення абонентського виносу ЦАТС (п.1.3).

Частиною 5 ст.63 Закону України "Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та з науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

За приписами ч.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна" загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації - об'єкти освіти, а відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення.

Таким чином, оскільки в оренду за спірним договором передано частину приміщення загальноосвітньої школи, фінансування якої з бюджету не викликає сумнівів, не з метою навчально-виховного процесу - такий договір укладено з порушенням наведеного законодавства, що в силу ч.1 ст.215 та ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

Як було вказано, відповідачі виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради та публічне акціонерне товариство "Укртелеком" подали суду клопотання про застосування строків позовної давності (вх.№15827/16 від 08.11.2016, вх.№18104/16 від 13.12.2016), в яких посилаються на те, що спірне рішення виконавчого комітету було прийнято, а договір укладено 22.05.2007 року, а відтак строк позовної давності сплинув 22.05.2010 року.

З приводу вказаних клопотань, суд вважає за потрібне звернути увагу на таке.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В спірному випадку, позивач не подав суду обґрунтованих пояснень стосовно причин пропуску строку позовної давності, а відтак позовні вимоги про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №228 від 22.05.2007 року в частині надання ВАТ "Укртелеком" дозволу на укладення з виконавчим комітетом міської ради договору оренди нежитлового приміщення площею 27.16 кв. м., що розташовані в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: вул. Джерельна, 2А та про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 від 22.05.2007 року задоволенню не підлягають.

Крім того, заявлено вимогу про зобов'язання ПАТ "Укртелеком" в особі ОСОБА_1 філії повернути виконавчому комітету за актом прийому-передачі приміщення площею 27,16 кв. м., яке розташоване в будівлі ЗОШ №6. Щодо цієї вимоги суд вважає за правильне вказати таке.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу - підприємства, установи, організації мають право звертатися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Таким чином, на момент звернення до суду право /інтерес/сторони має бути порушене або оспорене.

В спірному випадку, на момент звернення до суду відповідач ПАТ "Укртелеком" використовував спірне приміщення на умовах договору оренди і підстав для звільнення приміщення не існувало. За таких обставин твердження про порушення будь-чиїх прав таким користуванням майном на момент подачі позову є передчасним, а відтак і позовні вимоги в цій частині необґрунтовані.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального Кодексу (надалі за текстом - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В силу ст.49 ГПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.144 Конституції України, п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ч.5 ст.63 Закону України "Про освіту", ч.1 ст.215, ст.ст. 256, 257, ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 1, 32, 33, 43, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Першого заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_2 освіти і науки ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_3 комітету ОСОБА_1 міської ради та до публічного акціонерного товариства "Укртелеком" ОСОБА_1 філії ПАТ "Укртелеком", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 комунальних ресурсів ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 загальноосвітня школа I-III ступенів №6 ім. І. Ревчука про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради в частині надання ВАТ "Укртелеком" дозволу на укладення з виконавчим комітетом міської ради договору оренди нежитлового приміщення площею 27.16 кв. м., що розташовані в будівлі загальноосвітньої школи №6 мікрорайону Опришківці за адресою: вул. Джерельна, 2А, визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3107 від 22.05.2007 року та зобов'язання ПАТ "Укртелеком" в особі ОСОБА_1 філії повернути виконавчому комітету ОСОБА_1 міської ради за актом прийому-передачі приміщення площею 27, 16 кв. м., розташовані у будівлі ЗОШ №6, за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Джерельна, 2А, вартістю 131 700 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.12.16

Суддя Фрич М. М.