РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

07 грудня 2016 року Справа № 902/387/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Гулова А.Г. ,

судді Гудак А.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р.

у справі № 902/387/15

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 31993, 86 грн. заборгованості за договором від 28.03.2013 р.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р. у справі № 902/387/15 задоволений позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 31993, 86 грн. заборгованості за договором від 28.03.2013 р.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р. у справі № 902/387/15 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що рішення господарського суду підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи і порушенням норм матеріального та процесуального права.

Пояснює, що суду першої інстанції направлялось письмове клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з зайнятістю представника відповідача підприємця ОСОБА_1 в іншому судовому засіданні, однак суд проігнорував клопотання, чим порушив принцип змагальності сторін у справі.

Доводить, що висновки суду не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки в матеріалах справи відсутній договір банківського обслуговування від 28.03.2013 р., відсутнє підтвердження того, що відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також підтвердження того, що саме 28.03.2013 р. відкрито поточний рахунок фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1

Скаржник пояснює, що судом першої інстанції не встановлено, якими первинними документами підтверджується факт надання банком клієнту кредиту та його розмір, період користування, момент часткового повернення. Пояснює, що публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" до позовної заяви додано виписку за період з 28.03.2013 р. по 20.02.2015 р. Однак, з розрахунку і виписки вбачається, що заборгованість по комісії нараховувалась кожного місяця по-різному. Вважає, що комісія є необумовленою. Окрім того, суд першої інстанцій при визначенні суми заборгованості за кредитом, не врахував та не дав правової оцінки випискам по рахунку та розрахунку. Також, господарським судом не досліджено процентну ставку, за якою банк нараховував відсотки, - процентна ставка може складати 24 % річних та 48 % річних в разі прострочки сплати кредиту.

Вважає крім того, що господарським судам першої інстанції не взято до уваги зміст заяви від 28.03.2013 р. про відкриття поточного рахунку, оформленої в редакції позивача, який вказує на обов'язок банку повідомити клієнта про свої дії щодо встановлення, зміни кредитного ліміту, оскільки встановлення та визначення клієнтові розміру кредитного ліміту носить індивідуальний характер. Звертає увагу суду, що публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" не надано суду першої інстанції документів на підтвердження факту отримання підприємцем ОСОБА_1 виписки про встановлення кредитних лімітів та претензії банку. Вважає, що довідка щодо встановлення кредитних лімітів відповідачу, надана банком, не може бути визнана достатнім доказом щодо вказаних обставин, оскільки не містить відомостей інформування клієнта про встановлення розміру кредитного ліміту.

Просить врахувати викладене та скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р.

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" не забезпечив участь представника у судовому засіданні, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не забезпечив участь представника у судовому засіданні, подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи /а.с. 223 - 227, 233, 236 - 238/, явка представників в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги чи позицією іншої сторони і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

28.03.2013 р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та заяву про відкриття рахунку, на підставі якої банком відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 /а.с.30/.

Відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 28.03.2013 р. клієнт банку, підписавши дану заяву, погоджується із умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку www.pb.ua, тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 28.03.2013 р. своїм підписом сторони приєднуються та зобов'язуються виконувати умови, викладені в умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах ПриватБанку - виконувати договір банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.pb.ua або інші інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком).

При підписанні заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 28.03.2013 р. сторони погодили, що при укладенні договорів, а також додаткових угод до них банк та клієнт допускають використання факсимільного відтворення печатки банку і підпису особи, уповноваженої підписувати договори та угоди до них від імені банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 28.03.2013 р. підписана представником публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" і ОСОБА_1 та скріплена їх печатками.

Згідно з п. 3.2.1.1.1 «Умов та правил надання банківських послуг» кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнтів, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта /а.с.32-42/.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Відповідно п.3.2.1.1. «Умов та правил надання банківських послуг» (далі по тексту - Умови) проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк /інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Пунктом 3.2.1.1.6 Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку.

Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Згідно з п.3.2.1.1.12 для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка, яка залежить від строку існування непогашеної частини кредиту.

Відповідно до п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.2.5 «Умов та правил надання банківських послуг» визначено зобов'язання клієнта сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, виконувати погашення кредиту не пізніше встановленого строку безперервного користування кредитом, повернути кредит в строки, встановлені п.п.3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4, 3.2.1.2.2.17.

Відповідно до п.3.2.1.4.1 «Умов та правил надання банківських послуг» за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Згідно з п. 3.2.1.4.1.1. «Умов та правил надання банківських послуг» за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25 - го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1 - го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25 - го числа наступного, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21 - го до кінцевого числа поточного місяця (далі "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п. 3.2.1.4.1.2 у випадку не обнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

Пунктом 3.2.1.4.1.3. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що у разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь - якого з грошового зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь - якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язання.

Згідно з п.3.2.1.4.4 клієнт сплачує банку винагороду за користування ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1 - го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні клієнтом будь - якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом (п.3.2.1.5.4 Умов).

Згідно з «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування, вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Договір щодо обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта, набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором (п.3.2.1.6.1. «Умов та правил надання банківських послуг»).

Відповідно до п.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-3, ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже, матеріалами справи спростовані твердження скаржника про те, що позивачем не підтверджено факту погодження відповідачем/скаржником умов та правил надання банківських послуг та відкриття рахунку.

Так, 28.03.2013 р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до яких клієнт банку, підписавши заяву, погоджується із умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку www.pb.ua, тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови зазначеного договору.

Факт укладення сторонами договору банківського обслуговування та відкриття поточного рахунку відповідачу/скаржнику підтверджується і банківською випискою по поточному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1, відкритому в публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів № 08.7.0.0.0/20 від 11.03.2015 р. відповідно до якої банком встановлено клієнту кредитний ліміт на рахунок № НОМЕР_1 /а.с. 46, 49/. Отже, підтверджено, що відповідач користувався кредитними коштами на умовах «Умов та правил надання банківських послуг», до яких приєднався, підписавши заяву.

Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 1072 ЦК України та частиною 22.9. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ч. 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебатування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі з приводу виконання укладеного між ними договору банківського обслуговування від 28.03.2013. Отже, таке кредитування рахунка клієнта надає останньому можливість здійснювати платежі за умови відсутності або недостатність грошових коштів на його рахунку.

Врахувавши вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір банківського обслуговування від 28.03.2013 є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору. Підписання сторонами «Умов та правил надання банківських послуг» є дотриманням письмової форми такого змішаного договору.

Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема, довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів № 08.7.0.0.0/20 від 11.03.2015 р. банк 29.03.2013 р. встановив клієнту кредитний ліміт на рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 7000,00 грн., з 19.06.2013 р., - 10000,00 грн., з 21.06.2013 р. - 14000,00 грн., з 16.10.2013 р. - 34000,00 грн., з 14.11.2013 р. - 39000,00 грн., з 04.02.2014 р. - 24000,00 грн. та з 02.03.2014 р. - 22320,75 грн. /а.с.46/.

Матеріалами справи, зокрема банківською випискою щодо руху коштів відповідача по рахунку № НОМЕР_1 та розрахунком заборгованості станом на 20.02.2015 р., підтверджено, що відповідач за період з 28.03.2013 р. по 03.03.2014 р. здійснював користування кредитними коштами та станом на 04.03.2014 р. зобов'язаний був повернути отримані від позивача кредитні кошти в сумі 22671,75 грн. /а.с.47-49/.

Позивачем публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" на адресу відповідача направлено претензію № 30328VIO2S019 від 26.01.2015 р., за змістом якої банк просить погасити прострочену заборгованості в повному обсязі, а саме: 22671,75 грн. - прострочену заборгованість за тілом кредиту; 12926,25 грн. - прострочену заборгованість за відсотками; 1691,31 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 6463,96 грн. - пеню /а.с. 50/, що підтверджується списком № 384 згрупованих поштових відправлень та описом вкладень до цінного листа.

Відповідачем/скаржником не надано суду першої інстанції та апеляційному суду доказів своєчасного повернення позивачу кредитних коштів по сумі основного боргу в розмірі 22 671,75 грн. та сплати відсотків за їх користування.

У відповідності зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нормами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, ст.ст.230-232 ГК України та умовами п.3.2.1.5.1 - 3.2.1.5.4 Умов встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата пені.

За період з 27.11.2013 р. по 01.07.2014 р. відповідачу/скаржнику банк нарахував відсотки за користування кредитом (поточні та прострочені), плату за обслуговування рахунку, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та комісію за користування кредитом, які станом на 01.07.2014 р. становлять: 5555,41 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 2244,55 грн. - заборгованість по сплаті комісії, 1522,15 грн. - пені, обрахованої за період з 09.01.2014 р. по 01.07.2014 р. в розмірі подвійної відсоткової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Розрахунки перевірені судом і є арифметично правильним та виконаним з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідач/скаржник не надав обґрунтованих розрахунків на спростування заявлених банком сум.

Відповідач згідно зі ст.ст.33-34 ГПК України, а також - з урахуванням вимог суду, викладених в ухвалах, не надав будь-яких належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії та пені.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що докази сплати відповідачем/скаржником позивачу вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Вінницької області про задоволення позову в повній сумі та стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та заборгованості по комісії за користування кредитом (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, прийнятої судом першої інстанції до розгляду).

Доводи скаржника не спростовують висновків суду по суті спору і не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції - як зазначено вище, дії банку ґрунтуються на «Умовах та правилах надання банківських послуг», тобто - договору сторін, і скаржник не довів порушення конкретних умов договору.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не вбачає також порушення норм процесуального права при вирішенні спору судом першої інстанції.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції проігноровано клопотання відповідача підприємця ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні, колегія суддів оцінює як безпідставні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 03.06.2015 р. оголошено вступну і резолютивну чистини рішення у справі № 902/387/15. Клопотання відповідача від 29.05.2015 р. про перенесення судового засідання в зв'язку з зайнятістю представника відповідача в іншому судовому процесі та електронне повідомлення № 3 про перенесення розгляду справи на 2 тижні по сімейних обставинах надійшли на адресу Господарського суду Вінницької області 04.06.2015 р. та 08.06.2015 р., що підтверджується вхідними штампами канцелярії суду. Тобто, клопотання про відкладення розгляду справи надійшли на адресу господарського суду Вінницької області після прийняття рішення у справі.

Вбачається також, що суд першої інстанції ухвалами від 16.04.2015 р. та від 29.04.2015 р. відкладав розгляд справи до 29.04.2015 р. та до 03.06.2015 р. відповідно в зв'язку з неявкою в засідання суду відповідача та неподанням сторонами всіх витребуваних документів.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно зі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України коло представників юридичних осіб у господарському судочинстві є необмеженим, і відповідач, добросовісно користуючись своїми процесуальними правами, не був позбавлений можливості забезпечити явку в судове засідання іншого представника та довести до відома суду свої доводи чи заперечення шляхом подачі відзиву, письмових пояснень, доказів тощо.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.).

З урахуванням вищевикладеного господарський суд обґрунтовано не прийняв до розгляду клопотання про відкладення, зазначивши про це в мотивувальній частині рішення, прийнятого по суті справи.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р. у справі № 902/387/15 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на нормах законодавства і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.104 ГПК України.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покладаються на скаржників відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 03.06.2015 р. у справі № 902/387/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 902/387/15 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Гудак А.В.