РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/20945/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВЕРАЖ"

до публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ФІДОБАНК"

про визнання третейської угоди недійсною

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Нужненко Ю.І. - представник за довіреністю;

від відповідача - Приліпко А.Д. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВЕРАЖ" до публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ФІДОБАНК" про визнання третейської угоди, яка є третейським застереженням - частина другу пункту 12.5 розділу 12 Кредитного договору №142014К укладеного між ПАТ «Філобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авераж» від 29.08.2014 року недійсною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2016 року порушено провадження у справі №910/20945/16.

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що третейська угода, яка є третейським застереженням - частина другу пункту 12.5 розділу 12 Кредитного договору №142014К укладеного між ПАТ «Філобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авераж» від 29.08.2014 року

має бути визнана судом недійсною, з огляду на те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює владні управлінські функції по відношенню до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», а відтак третейська угода не відповідає вимогам п.6 ст.6 Закону України «Про третейські суди», оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державним органом, а за змістом зазначеної статті третейським судам не підвідомчі справи, однією із сторін в яких є орган державної влади.

У судовому засіданні 06.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2014 року між публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВЕРАЖ» (позичальник) укладено Кредитний договір №142014К від 29.08.2014 року (далі - Договір).

Відповідно до п.12.5.Договору всі спори, які виникають при виконанні даного Договору, припиненні, зміні, визнання недійсним повністю або частково, або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду за вибором позивача у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з Регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним із списка суддів згідно з Регламентом третейського суду. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього регламенту. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце та дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Договору; або - судах загальної юрисдикції відповідно до підвідомчості та підсудності, встановлених чинним законодавством України.

Оцінюючи подані докази та пояснення сторін суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, з підстав невідповідності третейської угоди п.6 ст.6 Закону України «Про третейські суди» виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьої, п'ятою, шостою ст. 203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно до частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вирішення питання про недійсність правочинів здійснюється на підставі фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

У відповідності до п.6 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство.

Як встановлено судом, Кредитний договір №142014К від 29.08.2014 року в п.12.5 якого міститься оскаржуване позивачем третейське застереження, укладений між публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВЕРАЖ».

З наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачем на підставі вільно укладеного ними договору виникли цивільні відносини з надання банком позивачу кредиту. У даних відносинах сторони є самостійними та рівними, банк не здійснює ніяких владних управлінських функцій на основі законодавства відносно позивача за укладеним договором.

На підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 19 липня 2016 року №1265, «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Таким чином, за змістом вказаних статей на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважену особу фонду покладено функції здійснення тимчасової адміністрації в банку або проведення процедури ліквідації банку, при цьому банк не набуває статусу осіб, зазначених в п.6 ст.6 Закону України «Про третейські суди» та не здійснює владні управлінські функції.

Здійснюючи функції з управління банком, відносно якого запроваджено процедуру ліквідації, Фонд не стає автоматично стороною укладених третіми особами з банком правочинів.

З наведеного вбачається, що укладене сторонами, а саме публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авераж», в договорі третейське застереження не суперечить п.6 ст.6 Закону України «Про третейські суди», тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 12.12.2016 р.