УХВАЛА

05.12.2016№ 910/8285/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі

Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства

«Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансдон»

про стягнення 4 805 735, 43 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Бригинець С.О. за довіреністю від 27.10.2016 р.;

Ротар І.В. за довіреністю від 27.10.2016 р.;

від відповідача: Беседіна Т.І. за довіреністю № 282/05 від 17.05.2016 р.;

Рудь Л.В. - директор.

ОСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансдон» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за оренду нафто-бензинових цистерн за Договором № ОД/М-12-36дню від 26.01.2012 р. в сумі 3 623 879, 60 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2016 р. вищевказаний позов залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 р. ухвалу господарського суду міста Києва від 16.06.2016 р. скасовано, справу № 910/8285/16 передано на розгляд господарському суду міста Києва.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/1624 від 10.08.2016 р. справу № 910/8285/16 призначено на повторний автоматичний розподіл. В результаті повторного автоматичного розподілу зазначену справу передано на розгляд судді Літвіновой М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2016 р. суддею Літвіновой М.Є. справу № 910/8285/16 прийнято до свого провадження, її розгляд призначено на 05.09.2016 р.

30.08.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

05.09.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи а також заяву про зміну предмет позову та збільшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 3 523 361, 82 грн. та пеню в сумі 1 199 180, 21 грн.

В судовому засіданні 05.09.2016 р. судом прийнято до розгляду вищевказану заяву позивача про зміну предмета позову та збільшення розміру позовних вимог, у зв'язку з чим справа розглядається в її редакції, відповідно має місце нова ціна позову.

В судовому засіданні 05.09.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.09.2016 р.

15.09.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.09.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошено перерву до 10.10.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні 10.10.2016 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 10.10.2016 р. проти задоволення позову заперечив.

При цьому, представниками сторін в судовому засіданні 10.10.2016 р. подано клопотання про продовження строку розгляду справи № 910/8285/16 на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2016 р. в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду справи № 910/8285/16 на 15 днів, згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.10.2016 р.

В судовому засіданні 19.10.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.10.2016 р. проти задоволення позову заперечив. Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.10.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 02.11.2016 р.

В судовому засіданні 02.11.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 21.11.2016 р.

16.11.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу з оренди вагонів за Договором від 26.01.2012 р. № ОД/М-12-36д НЮ у розмірі 3 598 746, 52 грн., а також пеню у розмірі 1 206 988, 91 грн.

В судовому засіданні 21.11.2016 р. судом прийнято до розгляду подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних, відповідно має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

В судовому засіданні 21.11.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.12.2016 р.

05.12.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано перелік питань, які він просить поставити на вирішення судової експертизи.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, в судовому засіданні 05.12.2016 р. суд дійшов висновку, що з метою визначення дійсних показників обсягів наданих послуг з оренди вагонів та їх оплати відповідачем за спірним договором, необхідно призначити у справі судову економічну експертизу.

Так, згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач категорично заперечує проти наданого позивачем розрахунку як основного боргу, так і пені.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Згідно з п. 1.2.3. Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р., економічна експертиза включає дослідження бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово- кредитних операцій.

Відповідно до п. 1.1. Розділу III Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, основними завданнями експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності є, зокрема, визначення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі грошових, основних засобів, надання послуг; визначення документальної обґрунтованості відображення в обліку грошових коштів, цінних паперів;

При цьому, відповідно до п. 1.2. Розділу III Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, серед орієнтованого переліку вирішуваних економічною експертизою, визначено в тому числі питання щодо того, чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача (назва підприємства) розмір заборгованості за поставлені підприємству (назва) товарно-матеріальні цінності, виконані роботи (надані послуги) за договором (номер та дата договору) за період (зазначити період), у тому числі з урахуванням висновків інших видів експертиз.

Як на тому наголошено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив в порядку ст. 41 ГПК України призначити у справі судову експертизу.

В даному випадку має бути призначено судову економічну експертизу, одними з основних завдань якої є визначення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі грошових, основних засобів, надання послуг.

Встановлюючи коло питань, які мають бути поставлені експерту, суд зазначає, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

Проведення експертизи в даному випадку, суд вирішив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї Постанови від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що саме позивач в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України повинен довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що витрати по проведенню експертизи на даному етапі покладаються на позивача як на заінтересовану сторону.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/8285/16 судову економічну експертизу.

2. На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

- чи підтверджується документально первинними та бухгалтерськими документами заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості в сумі 3 598 746, 52 грн. за Договором оренди вантажних вагонів № ОД/М-12-36д НЮ від 26.01.2012 р., і якщо так, то за який саме період виникла ця заборгованість із зазначенням щомісячного розміру орендної плати, часткової оплати відповідача та залишку боргу за відповідний місяць? Якщо ні, то який він має бути?

- Чи вірно розраховано позивачем пеню в сумі 1 206 988, 91 грн., а якщо ні, то яка сума пені, з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, має бути нарахована на суму документально підтвердженої заборгованості відповідача перед позивачем за Договором № ОД/М-12-36д НЮ від 26.01.2012 р.?

3. Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

4. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Зобов'язати сторін надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

6. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на позивача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

7. Зобов'язати сторін повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова