донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

13.12.2016 справа №908/2580/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу не зявився не зявився Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м.Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від03.11.2016р.
у справі за№908/2580/16 (суддя Корсун В.Л.) судовим дорученням Арбітражного суду Красноярського краю про вручення документів
у справі за позовом№А33-21240/2016 Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс», м.Красноярськ, Російська Федерація
до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м.Запоріжжя
простягнення 25597,98 доларів США боргу та 465,57 доларів США процентів за користування чужими грошовими коштами

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду Запорізької області звернувся Арбітражний суд Красноярського краю із судовим дорученням про вручення Публічному акціонерному товариству «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ухвали Арбітражного суду Красноярського краю від 20.09.2016р. по справі №А33-21240/2016 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-Сервіс», м.Красноярськ, Російська Федерація до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м.Запоріжжя про стягнення 25597,98 доларів США боргу та 465,57 доларів США процентів за користування чужими грошовими коштами) про прийняття позовної заяви до провадження арбітражного суду, підготовки справи до судового розгляду та призначення справи до судового розгляду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.11.2016р. у справі №908/2580/16 ухвалено направити на адресу Арбітражного суду Красноярського краю докази виконання судового доручення вказаного суду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у виконанні судового доручення Арбітражного суду Красноярського краю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, за наслідками неповного зясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник з огляду на визнання Російської Федерації державою-агресором, з посиланням на приписи ст.127 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зазначає про неможливість виконання судового доручення та наявність підстав для повернення судового доручення без виконання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.12.2016р. апеляційна скарга була прийнята до провадження, призначено розгляд справи на 13.12.2016р.

13.12.2016р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат надійшла заява в порядку ст.20 ГПК України про відвід колегії суддів, аналогічна за змістом заяві, яка 12.12.2016р. надійшла на електронну адресу суду.

Заява про відвід мотивована тим, що скаржник має сумніви у неупередженості колегії суддів, оскільки вбачає в їх діях вчинення злочинних дій, а саме знищення підприємства державного сектору економіки шляхом штучно створеної кредиторської заборгованості. Апелянт зазначає про те, що у справах, які розглядалися зазначеною колегією суддів (головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.), в яких стороною виступало Публічне акціонерне товариство Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат, просліджувалась упередженість відносно підприємства при винесенні рішення.

У заяві про відвід також зазначено, що Публічне акціонерне товариство Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат сприймає дії колегії суддів як співпрацю з представниками Російської Федерації країни-агресора, зраджуючи присягу судді та надаючи представникам країни-агресора допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Розглянувши заяву про відвід колегії суддів у нарадчій кімнаті, апеляційний суд дійшов висновку про її безпідставність та, відповідно, відмову у її задоволенні.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали справи, однак у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки матеріалами справи підтверджено належне повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду, явка ухвалою суду не була визнана обовязковою, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК складено протокол судового засідання.

Стосовно права на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Запорізької області про виконання судового доручення судова колегія зазначає наступне.

Статтею 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Перелік ухвал місцевого господарського суду, які оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду, міститься в ст.106 ГПК України. У зазначеному переліку відсутня ухвала суду про виконання судового доручення іноземного суду.

Разом з тим, відповідно до п.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» якщо ухвали місцевого господарського суду за приписами процесуального закону неможливо оскаржити

одночасно з оскарженням рішення господарського суду, то такі ухвали, в тому числі й про відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій, можуть бути переглянуті в апеляційному порядку.

Крім того, в контексті висновків Конституційного суду України, викладених, зокрема, в рішеннях від 25.04.2012р. №11-рп/2012, від 25.12.1997р. №9-зп, від 02.11.2011р. №13-рп/2011, від 11.12.2007р. №11-рп/2007 апеляційному оскарженню підлягають ухвали за винятком випадків, коли таке оскарження прямо заборонено законом. В іншому випадку відмова у прийнятті апеляційної скарги розглядається як порушення конституційного права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене. Відсутність можливості оскарження ухвал суду не узгоджується з принципом справедливості та визначеними в ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема: рівністю усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, Донецький апеляційний господарський суд констатує, що відсутність передбаченої ст.106 ГПК України можливості апеляційного оскарження ухвали суду про виконання судового доручення іноземного суду не є підставою для відмови щодо апеляційного перегляду ухвали господарського суду Запорізької області від 03.11.2016р. у справі №908/2580/16.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок провадження у справах за участю іноземних субєктів господарювання визначено розділом XV ГПК України.

Відповідно до ст.123 ГПК України, іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що і субєкти господарювання України, крім випадків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 ст.127 ГПК України, суди України виконують доручення іноземних судів щодо надання правової допомоги - вручення викликів до суду чи інших документів, допит сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, передані їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено, - дипломатичними каналами.

Приписами ч.2 названої статті передбачено, що судове доручення не приймається до виконання, якщо воно: 1) може призвести до порушення суверенітету України або створити загрозу її національній безпеці; 2) не належить до юрисдикції цього суду; 3) суперечить закону або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконання судового доручення здійснюється відповідно до цього Кодексу. На прохання іноземного суду процесуальні дії можуть вчинятися під час виконання судового доручення із застосуванням права іншої держави, якщо таке застосування не суперечить законам України (ч.3 ст.127 ГПК України).

Частина 4 ст.127 ГПК України передбачає, що у разі надходження від іноземного суду прохання щодо особистої присутності його уповноважених представників чи учасників судового розгляду під час виконання судового доручення суд України, який його виконує, вирішує питання про надання згоди на таку участь.

Відповідно до ч.5, 6 ст.127 ГПК України виконання судового доручення підтверджується протоколом судового засідання, іншими документами, складеними чи отриманими в ході виконання доручення, які засвідчуються підписом судді та скріплюються гербовою печаткою. У разі неможливості виконання судового доручення суд України у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - дипломатичними каналами, повертає це доручення іноземного суду без виконання із зазначенням причин та подає відповідні документи, що це підтверджують.

Згідно з ч.1, 2 ст.128 ГПК України, доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів виконується у судовому засіданні або уповноваженим працівником суду за місцем проживання (перебування, місцем роботи) фізичної особи чи місцезнаходженням юридичної особи. Виклик до суду чи інші документи, що підлягають врученню за дорученням іноземного суду, вручаються особисто фізичній особі чи її представникові або представникові юридичної особи під розписку.

У виклику до суду, який направляється з метою виконання доручення іноземного суду про вручення документів, згідно із частинами п'ятою і шостою цієї статті, зазначається інформація про наслідки відмови від отримання документів та неявки до суду для отримання документів (ч.3 ст.128 ГПК УКраїни).

Частиною 5 названої статті передбачено, що у разі відмови особи отримати виклик до суду чи інші документи, що підлягають врученню за дорученням іноземного суду, суддя, уповноважений працівник суду, представник адміністрації місця тримання особи робить відповідну позначку на документах, що підлягають врученню. У такому разі документи, що підлягають врученню за дорученням іноземного суду, вважаються врученими.

У разі повторної неявки до суду без поважних причин особи, яку належним чином повідомлено про день, час та місце судового засідання, якій мають бути вручені виклик до суду чи інші документи за дорученням іноземного суду, такі документи вважаються врученими (ч. 6 ст.128 ГПК України).

Згідно зі ст.5 Угоди «Про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності» від 20.03.1992р. (яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 19.12.1992р. №2889-XII та яка є чинною для виконання судами станом на час розгляду наведеного у тексті цієї ухвали виконання доручення іноземного суду), компетентні суди та інші органи держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов'язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування сторін, свідків, експертів та інших осіб. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги,

застосовують законодавство своєї держави.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.10.2016р. по справі №908/2580/16 доручення іноземного суду прийнято до розгляду. Пунктом 4 вказаної ухвали в судове засідання, призначене на 17.10.2016р., судом було визнано обовязковою явку уповноваженого представника Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» для вручення ухвали Арбітражного суду Красноярського краю від 20.09.2016р. по справі №А33-21240/2016. Однак, уповноважений представник у судове засідання не зявився.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.10.2016р. розгляд доручення був відкладений на 03.11.2016р. Відповідно до п.4 резолютивної частини названої ухвали було визнано обовязковою явку в судове засідання уповноваженого представника Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». У п.5 ухвали суду першої інстанції від 17.10.2016р. судом було попереджено відповідача, що у разі відмови особи отримати виклик до суду чи інші документи, що підлягають врученню за дорученням іноземного суду, суддя, уповноважений працівник суду робить відповідну позначку на документах, що підлягають врученню. У такому разі документи, що підлягають врученню за дорученням іноземного суду, вважаються врученими. У разі повторної неявки до суду без поважних причин особи, яку належним чином повідомлено про день, час та місце судового засідання, якій мають бути вручені виклик до суду чи інші документи за дорученням іноземного суду, такі документи будуть вважатись врученими.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що представник Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» двічі в судові засідання господарського суду Запорізької області без поважних причин не зявився, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що доручення іноземного суду слід вважати виконаним з огляду на приписи ст.127 ГПК України, ч.6, 7 ст.128 ГПК України, а документи по справі №А-33-21240/2016 (зокрема, ухвала Арбітражного суду Красноярського краю від 20.09.2016р. по справі №А33-21240/2016 про прийняття позовної заяви до провадження арбітражного суду, підготовки справи до судового розгляду та призначення справи до судового розгляду на 03.03.2017р. об 11год. 00хв.) врученими Публічному акціонерному товариству «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».

Посилання апелянта на визнання Російської Федерації державою-агресором не підтверджені жодними доказами. Затвердження Верховною Радою України звернення до міжнародної спільноти про визнання Російської Федерації державою-агресором та доручення голові Верховної Ради України невідкладно направити текст Звернення до ООН, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу не свідчить (у розумінні норм чинного законодавства держави Україна та норм міжнародного права) про визнання тієї чи іншої держави державою-агресором.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 03.11.2016р. у справі №908/2580/16, оскільки вона відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м.Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.11.2016р. у справі №908/2580/16 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.11.2016р. у справі №908/2580/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 4 прим.: 1- відповідачу; 1 до справи; 1 ГСЗО; 1 - ДАГС