ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

12 грудня 2016 року Справа № 915/1340/16

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

розглянувши матеріали

за заявою кредитора: Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2, ідентифікаційний код 39554010)

до боржника: Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївське підприємство Ера (54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, буд. 18, ідентифікаційний код 14307475)

про порушення провадження у справі про банкрутство,

встановив:

14.11.2016 Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з заявою № 2315/9/14-03-10-009 від 01.09.2016 про порушення провадження про банкрутство боржника Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївське підприємство Ера (далі ТДВ МП Ера) в порядку ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон про банкрутство) в звязку з неспроможністю боржника погасити податковий борг у сумі 1 319 482,74 грн.

Ухвалою суду від 15.11.2016 у справі № 915/1220/16 заяву ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва було повернуто без розгляду, оскільки заявником до заяви не було додано належних доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві, а саме: рішень суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрали законної сили, інкасових доручень про стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та доказів вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України (далі ПК України), посилання на які містилися у заяві.

17.11.2016 ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва повторно звернулась до господарського суду із заявою № 2315/9/14-03-10-009 від 01.09.2016 про порушення провадження про банкрутство ТДВ МП Ера в порядку ст. 11 Закону про банкрутство в звязку з неспроможністю боржника погасити податковий борг у сумі 1 319 482,74 грн.

Ухвалою суду від 21.11.2016 у справі № 915/1246/16 заяву ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва було повернуто без розгляду, оскільки заявником, усупереч приписам ч. 7 ст. 11 Закону про банкрутство, до заяви не було додано доказів вжиття усіх заходів по стягненню податкового боргу, а саме: жодних доказів звернення стягнення на описане в актах № 02/8/14307475 від 26.08.2015 та № 02/8/14307475 від 26.08.2015 майно і погашення податкового боргу; також до матеріалів заяви не було додано довідки про всі наявні у боржника відкриті розрахункові рахунки, які обліковуються у органах ДПІ; доказів належного виконання вимог ст. ст. 56-57 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) щодо направлення боржнику копії заяви та доданих до неї документів з описом вкладення.

07.12.2016 ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва звернулась до господарського суду із заявою № 4454/9/14-03-10-009 від 05.12.2016 про порушення провадження про банкрутство ТДВ МП Ера в порядку ст. 11 Закону про банкрутство в звязку з неспроможністю боржника погасити податковий борг у сумі 1 319 482,74 грн.

Розглянувши заяву про порушення провадження у справі про банкрутство, суд дійшов висновку про повернення її заявнику без розгляду, на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Згідно зі ст. 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обовязкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Статтею 11 Закону про банкрутство чітко регламентовані вимоги, яким повинна відповідати заява про порушення справи про банкрутство та перелік доказів, які повинні бути надані до заяви при зверненні до господарського суду як боржником, так і кредиторами.

Так, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; імя або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); імя або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

До заяви кредитора додаються також: копія виконавчого документа; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів; до заяви кредитора органу доходів і зборів чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обовязкових платежів), страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження (у редакції Закону, що діяла до 05.10.2016) у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст. ст. 95-99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, згідно з положеннями ст. 95 ПК України, ч. 3 ст. 10 та ч. 7 ст. 11 Закону про банкрутство, доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора контролюючого органу, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною ПК України.

У якості таких доказів заявником до матеріалів заяви додано, зокрема, копії постанов Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 у справі № 814/2688/14, від 13.07.2015 у справі № 814/1900/15, від 09.02.2015 у справі № 814/3960/14, від 12.12.2014 у справі № 814/3767/14, виконавчих листів від 03.11.2014 у справі № 814/2688/14, від 04.08.2015 у справі № 814/1900/15, постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2015 ВП № 48929432, постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 19.11.2015 ВП № 49409783 та копії 108-ми інкасових доручень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 у справі № 814/2688/14 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство Ера (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 61, ідентифікаційний код 14307475) податковий борг у сумі 473 254,84 грн. на користь Державного бюджету України.

03.11.2014 видано виконавчий лист у справі № 814/2688/14, який неодноразово предявлявся стягувачем (ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва) до виконання державному виконавцю та повертався останнім у звязку з наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження (востаннє постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 19.11.2015 ВП № 49409783).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 у справі № 814/3767/14 зупинено видаткові операції на рахунках ТДВ МП Ера, код за , юридична адреса м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18, шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банківських установах:

- р/р 6026 в ПАТ КБ Преміум, МФО 339555;

- р/р 1 в ПАТ Марфін Банк, МФО 328168;

- р/р 5 в АТ ОСОБА_1 Ааваль у м. Києві, МФО 380805;

- р/р 4832 в ПАТ Креді ОСОБА_2, МФО 300614.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 у справі № 814/3960/14 надано дозвіл на погашення податкового боргу в сумі 336 397,49 грн. за рахунок майна ТДВ МП Ера, що перебуває у податковій заставі згідно акта опису майна № 03/10/14-03-25-034 від 16.04.2014.

Так, відповідно до зазначеного акту, у боржника було описано наступне майно: світильник Салют 2 С (438 шт.), світильник Салют 090 (57 шт.), світильник Салют 2 (197 шт.), блоки КЭ 100-00-020 (100 шт.), пульт управління (49 шт.), ЩУЭ (щит уч. електр.) (10 шт.), щит ЛЮИК (218 шт.), магістральні коробки (39 шт.), удлинитель (1045 шт.).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 у справі № 814/1900/15 стягнуто з ТДВ МП Ера податковий борг у сумі 333 851,57 грн. на користь ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва.

04.08.2015 видано виконавчий лист у справі № 814/1900/15, який предявлено державному виконавцю до виконання. 05.10.2015 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48929432.

Контролюючим органом до банківських установ, що обслуговують рахунки ТДВ МП Ера, для стягнення з рахунків платника податків суми податкового боргу в порядку абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, направлялися інкасові доручення. Однак, податковий борг у повному обсязі погашено не було, про що свідчать копії 108-ми інкасових доручень.

Так, відповідно до наданих контролюючим органом даних про банківські рахунки ТДВ МП Ера, у боржника наявні 18 рахунків, відкритих у банківських установах.

При цьому, як свідчать копії інкасових доручень, контролюючим органом не було направлено інкасові доручення до:

- Микол. Ф ВАТ КБ Причорноморя, Миколаїв (МФО банку 326115), номер рахунку 4001 для примусового стягнення коштів у рамках виконання постанов Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 у справі № 814/3767/14 та від 13.07.2015 у справі № 814/1900/15;

- ПАТ Укрсоцбанк (МФО банку 300023), номер рахунку 5660 для примусового стягнення коштів у рамках виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 у справі № 814/3767/14;

- ПАТ Сбербанк (МФО банку 320627), номери рахунків 9242, 9242, 9242 для примусового стягнення коштів у рамках виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 у справі № 814/2688/14;

- ПАТ Діамантбанк (МФО банку 320854), номери рахунків 5352, 0671 для примусового стягнення коштів у рамках виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 у справі № 814/2688/14; номер рахунку 0671 для примусового стягнення коштів у рамках виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 у справі № 814/3767/14.

Що ж стосується рахунку № 6026 в ПАТ КБ Преміум (МФО 339555), то в наданих суду заявником даних про банківські рахунки ТДВ МП Ера зазначений рахунок взагалі не вказано, як і не надано доказів направлення до вказаної банківської установи інкасових доручень для примусового стягнення коштів у рамках виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 у справі № 814/1900/15.

Окрім того, як вбачається з матеріалів заяви, згідно з актом опису майна № 02/8/14307475 від 26.08.2015 у боржника було описано рухоме майно: SKODA OCAVIA A5 AMB 2010 р.в. (середньою ринковою вартістю 240 000,00 грн.) та ВАЗ 2105 3 1994 р.в. (середньою ринковою вартістю 15 000,00 грн.).

Згідно з актом опису майна № 02/8/14307475 від 26.08.2015 у боржника було описано нерухоме майно: земельну ділянку за адресою м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 7, площею 69 470 кв.м., кадастровий номер :07:0019:0092. Нормативна грошова оцінка вартості складає 20 761 109,50 грн.

Отже, як свідчать матеріали заяви, контролюючим органом описано у боржника майно на загальну суму 21 016 109,50 грн., що у майже в 16 разів перевищує суму заявлених до господарського суду вимог у якості безспірних.

Однак при цьому, заявником не надано жодних доказів звернення стягнення на описане в актах № 02/8/14307475 від 26.08.2015 та № 02/8/14307475 від 26.08.2015 майно і погашення податкового боргу.

Проте в заяві № 4454/9/14-03-10-009 від 05.12.2016 заявник у порядку надання інформації зазначає, що майно, описане контролюючим органом у боржника (в т. ч. і майна ТДВ МП Ера, що перебуває у податковій заставі згідно акта опису майна № 03/10/14-03-25-034 від 16.04.2014, за рахунок якого надано дозвіл на погашення податкового боргу в сумі 336 397,49 грн. постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 у справі № 814/3960/14), неможливо реалізувати, не надаючи жодних підтверджуючих такий висновок доказів.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також заявником не додано довідки або листа органу ДВС щодо характеру та стану виконавчого провадження ВП № 48929432 з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 у справі № 814/1900/15.

Таким чином, усупереч приписам ч. 7 ст. 11 Закону про банкрутство, кредитором до заяви не додано доказів вжиття усіх заходів по стягненню податкового боргу.

При цьому, господарський суд зазначає, що обставини наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство встановлюються господарським судом на стадії прийняття відповідної заяви, тому відповідні докази мають бути подані заявником до моменту порушення провадження у справі; можливості витребування вказаних документів на відміну від позовного провадження Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не передбачає.

Дослідження вказаних обставин має істотне значення для правильного вирішення спору.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство господарський суд не пізніше пяти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо: заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посаду якої у заяві не зазначено; заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі; не подано доказів щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі; заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобовязання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом; заявник-кредитор не надав доказів надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів; з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

Згідно з п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо: у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути заяву та додані до неї документи заявнику без розгляду.

Повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку (ч. 2 ст. 15 Закону про банкрутство).

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Також суд звертає увагу заявника, що ним: додано до матеріалів заяви копію податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік, яка не зазначена в переліку додатків до заяви; не додано до матеріалів заяви копії листа № 1040/9/14-03-25-026 від 03.07.2016, який зазначено в п. 23 переліку додатків до заяви, натомість надано копію листа № 9/21892 від 09.07.2016 з додатком, які не вказано в переліку додатків до заяви.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву № 4454/9/14-03-10-009 від 05.12.2016 та додані до неї документи повернути Державній податковій інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області без розгляду.

Суддя Т.М. Давченко