ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р.Справа № 916/2286/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І.

Секретар судового засідання: Молодов В.С.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

Представник Спільного українсько-індійського підприємства «Кораса» в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного українсько-індійського підприємства «Кораса»

на рішення Господарського суду Одеської області від 25 жовтня 2016 року

по справі № 916/2286/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк»

до Спільного українсько-індійського підприємства «Кораса»

про стягнення 868 369, 68 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Спільного українсько-індійського підприємства «Кораса» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 868 369,68 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 650 000, 00 грн., поточної заборгованості за процентами в сумі 13 319, 68 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 149 560, 54 грн., пені за несвоєчасне погашення простроченого кредиту у розмірі 31 303, 05 грн. та пені за несвоєчасне погашення прострочених процентів у розмірі 24 186, 41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту, наданого відповідачу згідно умов договору № КЛ-12885/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 29 липня 2014 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25 жовтня 2016 року (суддя Желєзна С.П.) позовні вимоги задоволено; Стягнуто з Спільного українсько-індійського підприємства «Кораса» заборгованість по тілу кредиту в загальному розмірі 650 000, 00 грн., проценти за користування кредитом в загальному розмірі 162 880, 22 грн., пеню у загальному розмірі 55 489, 46 грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 13 025, 55 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що з матеріалів справи підтверджується факт наявності у відповідача боргу перед позивачем, який підлягає стягненню на підставі ст.ст. 193, 345, 346 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 612, 617, 625, 629, 640, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Спільне українсько-індійське підприємство «Кораса» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона посилається на те, що позивач не надав суду докази та не довів, що передана СП «Кораса» грошова сума у розмірі 700 000, 00 грн є кредитом/траншем кредиту, наданого на підставі Кредитного договору № КЛ-12885/1-980, оскільки позивачем не доведено наявність заявок про надання грошових коштів, які є умовою для отримання певної частини траншу. Тому вимоги ПАТ «Радикал Банк» про стягнення з СП «Кораса» частини переданої грошової суми, процентів за користування чужими грошовими коштами та пені на підставі Кредитного договору № КЛ-12885/1-980 є незаконними.

Також, апелянт у скарзі зазначив, що місцевим судом при розгляді справи невірно було встановлено, що між ПАТ «Радикал Банк» та СП «Кораса» було укладено договір іпотеки.

Крім того, мотивуючи скаргу апелянт зазначає, що він не був належно повідомлений про дату та місце розгляду справи та суд першої інстанції позбавив його можливості користуватися правами, встановленими ст. 22 ГПК України.

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» висловило заперечення щодо викладених доводів апеляційної скарги та вважає рішення місцевого господарського суду таким, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні, призначеного на 13 грудня 2016 року, представником позивача заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме відповідних заявок про надання банком відповідачу грошових коштів, які є умовою для отримання певної частини траншу згідно кредитного договору № КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р. Дані докази залучені судом апеляційної інстанції до матеріалів справи, оскільки причина подання цих доказів до апеляційної інстанції є спростування доводів апеляційної скарги щодо неотримання відповідачем від банку грошової суми у розмірі 700 000, 00 грн, наданих на підставі Кредитного договору № КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р.

Представник відповідача у судове засідання, призначеного на 13 грудня 2016 року, не зявився, не скористався наданими їм ст. 22 ГПК України правом.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Одеської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

За приписами ст. 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 09.11.2015 № 769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.11.2015 № 203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Радикал Банк»», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Радикал Банк»» ОСОБА_2 на 2 роки з 10.11.2015 року до 09.11.2017 року включно.

Положеннями п. 5. ч. 2. статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що на Уповноважену особу Фонду покладено повноваження заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 липня 2014 року між ПАТ «Радикал Банк» (Кредитодавець далі по тексту Кредитор) та СП «Кораса» (Позичальник) було укладено кредитний договір №КЛ-12885/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, надалі за текстом «Кредит», „Транш кредиту, а Позичальник зобовязується отримати кредит/транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом/траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також додатковими договорами до нього, що складають невідємну частину договору.

Під терміном «відновлювальна кредитна лінія» розуміється відклична кредитна лінія, при якій ліміт кредитування визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходиться у користуванні позичальника на будь-яку дату протягом строку (терміну) дії цього договору. У разі часткового або повного повернення кредиту/траншу кредиту позичальник може повторно отримати кредит/транш кредиту в межах зазначеного ліміту протягом строку (терміну) кредитної лінії на умовах і в порядку, що передбачений цим договором. Під терміном «транш кредиту» розуміється кожна окрема частина кредиту, що може бути надана або надана кредитодавцем позичальнику в рамках ліміту відновлювальної відкличної кредитної лінії на умовах цього договору.

Пунктом 1.1.1. Договору передбачено, що ліміт кредитної лінії становить 700 000, 00 грн.

Пунктами 1.1.2-1.1.3 Договору зазначено, що термін остаточного повернення кредиту „29 липня 2016р. включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або законодавством. Процентна ставка за користування кредитом/траншем кредиту складає 25% річних та може бути змінена при видачі кожної з частин кредиту, в межах кредитної лінії, за рішенням уповноваженого органу Кредитора щодо користування грошовими коштам, рішення про видачу яких в межах розміру ліміту кредитної лінії розглядається уповноваженим органом Кредитора.

Пунктом 1.1.4 Договору встановлено, що кредит/транш кредиту надається на умовах цього договору за письмовим зверненням (надалі за текстом «Заява») Позичальника в межах строку (терміну) дії відновлювальної кредитної лінії однією або кількома частинами і тільки після підписання додаткового договору до цього договору в частині надання конкретного траншу кредиту.

Згідно з п. 2.1 Договору, Кредитор відкриває позичковий рахунок № 12885 (надалі за текстом Позичковий рахунок), на якому буде враховуватись кредит/транш кредиту, наданий за цим договором, погашення кредиту/траншу кредиту, а також дострокове погашення кредиту/траншу кредиту, якщо таке буде. Такий позичковий рахунок є для Позичальника обовязковим для обігу руху сум, які Позичальник повинен повернути Кредитору.

У відповідності до п. 2.5 Договору, моментом (днем) надання кредиту/траншу кредиту вважається день перерахування грошових коштів на рахунки, визначені відповідно до умов 2.2 цього договору та підтверджується випискою з позичкового рахунку.

З метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань за договором № КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р. з фізичною особою ОСОБА_3 (Поручитель) було укладено договір поруки № ДП-12885/1-980, за умовами якого Поручитель зобовязується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії, сплати процентів за користування кредитом, комісій та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р., що укладений між Кредитором та Позичальником та додатковими договорами до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому (т. І, а.с. 58-62).

Крім того, в забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 29.07.2014р. між ПАТ «Радикал Банк» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю кредитно-фінансова, торгівельна компанія «Спільне українсько-британське підприємство «Єврокрим», (далі за текстом -ТОВ «Єврокрим», Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 771.

Пунктом 2.1 Іпотечного договору передабчено, що Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору №КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р., передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором нерухоме майно (т. І, а.с. 63-74).

В подальшому, з метою отримання кредиту та відповідно до умов договору № КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р. між ПАТ «Радикал Банк» та СП «Кораса» було укладено наступні додаткові договори:

1. Додатковий договір № 1 від 05.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 215 600, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

2. Додатковий договір № 2 від 08.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 70 695, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

3. Додатковий договір № 3 від 11.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 57 000, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

4. Додатковий договір № 4 від 12.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 44 200, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

5. Додатковий договір № 5 від 13.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 22 500, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

6. Додатковий договір № 6 від 14.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 27 700, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

7. Додатковий договір № 7 від 15.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 63 900, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

8. Додатковий договір № 8 від 20.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 60 408, 50 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк»», МФО 319111.

9. Додатковий договір № 9 від 21.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 22 309, 10 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

10. Додатковий договір № 10 від 26.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 11 922, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

11. Додатковий договір № 11 від 27.08.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 35 386, 36 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

12. Додатковий договір № 12 від 02.09.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 62 100, 00 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

13. Додатковий договір № 13 від 16.09.2014р., відповідно до п. 1 якого Кредитор надає Позичальнику транш кредиту у сумі 6 279, 04 грн. на поповнення обігових коштів та перераховує на поточний рахунок № 2885 в ПАТ «Радикал Банк», МФО 319111.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановленоё що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наявних у матеріалах справи банківських виписок по особовому рахунку відповідача № 2885 за період з 29.07.2014р. по 09.09.2016р. вбачається, що позивач (Банк) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу кредит на суму 700 000, 00 грн.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 року № 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, додані позивачем до позовної заяви банківські виписки по особовому рахунку відповідача є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України, тому приймаються до уваги судом.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору та умов чинного законодавства допустив порушення своїх зобов'язань по сплаті кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 2.4 Договору № КЛ-12885/1-980, Позичальник здійснює повернення кредиту у валюті кредиту платіжними дорученнями на відкритий йому Позичковий рахунок у строк (терміни), визначені графіком погашення, що наведений у додатку №1.

З графіку зменшення ліміту кредитної лінії (додаток № 1) до Договору від 29.07.2014р. вбачається, що з 10.10.2014р. по 10.01.2016р. СП «Кораса» повинно повертати кредитні кошти у розмірі 10 000 ,00 грн.; з 10.02.2016р. по 29.07.2016р. Позичальник повинен здійснювати погашення кредиту у розмірі 90 000, 00 грн. (т. І, а.с. 31).

Як вбачається з виписки по рахунку № 2885, Позичальником було повернуто Кредитору грошові кошти у розмірі 50 000, 00 грн., а саме: 31.10.2014р. платіжним дорученням № 454 на суму 10 000, 00 грн.; 25.12.2015р. платіжними дорученнями № 568, № 569 на суму 20 000, 00 грн.; 03.03.2015р. платіжними дорученнями № 231, № 292 на суму 20 000, 00 грн.

Як свідчать матеріали справи, в результаті неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту, наданого відповідачу згідно умов договору № КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р., у останнього виникла заборгованість по тілу кредиту у розмірі 650 000, 00 грн., яка складається з поточної заборгованості у розмірі 360 000, 00 грн. та простроченої заборгованості у розмірі 290 000, 00 грн.

Станом на момент розгляду справи у матеріалах справи відсутні докази погашення вищевказаної суми заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 650 000,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 3 ст. 346 ГК України кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вже було зазначено, положеннями п. 1.1.3 кредитного договору встановлено, що процента ставка за користування кредитом складає 25 %. Окрім того додатково у кожному із перерахованих вище 13-ти додаткових договорів сторонами також було погоджено, що процентна ставка за користування кредитом складає 25%.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок, станом на 30.04.2016р. за СП «Кораса» перед ПАТ «Радикал Банк» за період з 01.04.2016р. по 30.04.2016р. рахується поточна заборгованість по процентах за користування кредитними коштами у розмірі 13 319, 68 грн. та прострочена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами протягом періоду з 01.02.2015р. по 31.03.2016р. у розмірі 149 560, 54 грн.

У звязку з вищевикладеним, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 162 880, 22 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з СП «Кораса» пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період з 31.10.2015р. по 30.04.2016р. у розмірі 31 303, 05 грн. та пеню за несвоєчасне погашення прострочених процентів за період з 31.10.2015р. по 30.04.2016р. у розмірі 24 186, 41 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту/Траншу кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної а п. 1.1.3 цього Договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, за реквізитами та у день, вказаними Кредитодавцем, але не більшої подвійної облікової ставки Національного банку України. В разі надання Кредиту/Траншу кредиту в іноземній валюті оплата здійснюється в національній валюті за офіційним курсом Національного банку України на дату платежу.

Відповідно до п. 4.9 Договору, керуючись, ч. 1 ст. 259 ЦК України. Сторони погодили, що строк позовної давності, який застосовуватиметься до стягнення штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) за цим Договором, складатиме три роки. Отже, сторони дійшли згоди, що штрафні санкції за цим Договором нараховуються без обмеження шестимісячним строком встановленим частиною шостою ст. 232 ГК України та підлягають стягненню у межах строку, встановленого першим абзацом даного пункту цього Договору.

Судова колегія перевіривши розрахунок пені, у зв'язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору щодо сплати процентів, за загальний період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобов'язання вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню.

Відтак, місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача пеню в загальному розмірі 55 489, 46 грн.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції неправомірно розглянув справу без участі представника відповідача з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали Господарського суду Одеської області направлялись відповідачу за належною адресою: 65490, Одеська область, м. Теплодар, вул. Комунальна, будинок 4.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2016р. про порушення провадження у справі призначено справу до розгляду на 12.09.2016р. та зобовязано відповідача надати відзив по суті позовних вимог. Зазначена ухвала отримана відповідачем, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи (т. І, а.с. 80).

Представник відповідача не скористався своїм правом на судовий захист, вимоги ухвали від 25.08.2016р. не виконав та у судове засідання не прибув. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2016р. відкладено розгляд справи на 03 жовтня 2016 року та вдруге зобовязано відповідача надати відзив по суті позовних вимог. Вказане поштове повідомлення було повернуто суду у звязку із неможливістю вручення адресату з приміткою: «за закінченням терміну зберігання».

03 жовтня 2016 року суд першої інстанції знову відклав розгляд справи на 17.10.2016р. та зобовязав відповідача надати відзив по суті позовних вимог. Дане поштове повідомлення відповідач отримав 11.10.2016р. (т. І, а.с. 246).

У судове засідання 17.10.2016р. представник відповідача не зявився, не скористався наданими йому ст. 22 ГПК України правом.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, скаржник про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Доводи апелянта стосовно того, що позивач не довів, що грошові кошти у сумі 700 000, 00 грн. були надані відповідачу на підставі Кредитного договору № КЛ-12885/1-980 від 29.07.2014р. відхиляються судовою колегією, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме відповідними заявами на надання траншів у межах кредитного договору від 04.08.2014р. за № 1 на суму 215 600, 00 грн.; від 07.08.2014р. за № 2 на суму 70 695, 00 грн.; від 08.08.2014р. за № 3 на суму 57 000, 00 грн.; від 11.08.2014р. за № 4 на суму 44 200, 00 грн.; від 12.08.2014р. за № 5 на суму 22 500, 00 грн.; від 13.08.2014р. за № 6 на суму 27 700, 00 грн.; від 14.08.2014р. за № 7 на суму 63 900, 00 грн.; від 19.08.2014р. за № 8 на суму 60 408, 50 грн.; від 20.08.2014р. за № 9 на суму 22 309, 10 грн.; від 11.08.2014р. за № 4 на суму 44 200, 00 грн.; від 22.08.2014р. за № 10 на суму 11 922, 00 грн.; від 15.09.2014р. за № 14 на суму 6 279, 04 грн..

Колегія суддів погоджується із зауваженням скаржника про те, що місцевим господарським судом у тексті рішення невірно зазначено, що між ПАТ «Радикал Банк» та СП «Кораса» було укладено договір іпотеки. Проте, судова колегія вважає, що ця обставина є технічною опискою та не є підставою для зміни чи скасування рішення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що місцевий суд всебічно та повно дослідив всі обставини справи, дав належну оцінку наявним у ній доказам, правильно застосував норми матеріального права та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в повному обсягу.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п. 1, 105 господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Спільного українсько-індійського підприємства «Кораса» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 25 жовтня 2016 року по справі № 916/2286/16 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 13.12.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя А.І. Ярош