РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2016Справа №910/18103/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення заборгованості 68 017,37 грн., за участю представників позивача - Хмелюк А.П., довіреність №1148/9 від 21.03.2016 року, відповідача - Вакуленка С.В., довіреність №б/н, від 29.07.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 63 250,00 грн. основного боргу, 4 358,72 грн. пені, 408,65 - 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором про надання телекомунікаційних послуг № 4-32 ЦКУ РТ від 30.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.10.2016 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.2013 року між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (замовник) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 4-32 ЦКУ РТ від 30.12.2013 року, предметом якого є надання виконавцем у відповідності до ліцензій, послуг з технічного обслуговування і експлуатації технічних засобів замовника, які є частиною мереж ефірного мовлення згідно умов договору (п. 1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець зобов'язується здійснювати встановлення та технічне обслуговування обладнання замовника, та забезпечити взаємоз'єднання технічного обладнання замовника з обладнанням інших операторів на технічних площах центру контролю та управління радіомовленням та телебаченням Концерну РРТ. Замовник в свою чергу зобов'язується надати виконавцю структурну схему підключення ВОЛЗ до обладнання , з інформацією про вид сигналу, пункт подачі та отримання сигналу (п 3.1. договору).

Згідно п. 4.2. договору виконавець виставляє замовнику рахунок на оплату та акт виконаних робіт до 3-го числа місяц, наступного за розрахунковим. За умови підписання сторонами акту виконаних робіт замовник перераховує суму вказану в рахунку на сплату протягом 3 (трьох) банківських днів з дня його отримання, але не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим (п. 4.3. договору).

П.6.1. договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання умов даного договору виконавець і замовник несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Поясненнями позивача, відповідача, актами виконаних робіт (надання послуг) №803 від 31.07.2016 року на суму 12 650,00 грн., № 674 від 30.06.2016 року на суму 12 650,00 грн., №546 від 31.05.2016 року на суму 12 650,00 грн, №416 від 30.04.2016 року 12 650,00 грн., №955 від 31.08.2016 року 12 650,00 грн., також рахунки на оплату №920 від 13.07.2016 року, №786 від 23.06.2016 року, №633 від 24.05.2016 року, №478 від 20.04.2016 року, №1094 від 30.08.2016 року підтверджується факт надання позивачем послуг відповідачу на суму 63 250,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором про надання телекомунікаційних послуг відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого послуг у строк, передбачений умовами договору, і на час подання позову мав заборгованість у сумі 63 250,00 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем у строк, передбачений п. 4.3. договору відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, після подання позовної заяви до суду відповідачем 02.12.2016 було сплачено основний борг на загальну суму 63 250,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №14066 від 02.12.2016 року на суму 12 650,00 грн., №14067 від 02.12.2016 року на суму 12 650,00 грн., №14068 від 02.12.2016 року на суму 12 650,00 грн., №14069 від 02.12.2016 року на суму 12 650,00 грн., №14070 від 02.12.2016 року на суму 12 650,00 грн. наданими відповідачем.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив основну заборгованості за договором після звернення позивача з позовною заявою до суду в сумі 63 250,00 грн., суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України в зв'язку з відсутністю предмету спору, судовий збір в цій частині позову покладається на відповідача.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Позивач просить суд стягнути пеню в розмірі 4 358,72 грн.

Проте, згідно з частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочення платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.1. роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/293 від 29.04.1994 р., якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута у передбачених в письмовому договорі випадках (встановлено за згодою сторін).

Оскільки факту погодження нарахування пені за прострочення відповідачем оплати за поставлений товар позивачем не доведено, відповідальність відповідача за порушення строків оплати договором не передбачена, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 4 358,72 грн. задоволенню не підлягають.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 4 358,72 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позов в частині стягнення 408,65 грн. 3 % річних обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (02094, м.Київ, ВУЛ. ЧЕРВОНОГВАРДІЙСЬКА, будинок 27А; код 34726705) на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 10; код 01190043) 408 (чотириста вісім) грн. 65 коп. 3% річних та судовий збір в розмірі 1 295 (одна тисяча двісті дев'яносто п'ять) грн. 32 коп.

Провадження у справі в частині стягнення 63 250,00 грн. основного боргу припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.12.2016року .

Суддя С.О. Чебикіна