Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________________________________
УХВАЛА

Від "07" грудня 2016 р. Справа № 4/39-Б

За заявою: 1) Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції (правонаступник - Овруцька ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області (м. Овруч))

2) Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області (м. Овруч)

до боржника: Овруцького районного міжгосподарського об'єднання "Райагробуд" (м. Овруч)

про визнання банкрутом

За участю представників сторін:

- від кредиторів: не прибули

- від боржника: Довжаниця О.С. - ліквідатор

Суддя Лозинська І.В.

Господарським судом Житомирської області розглядається справа про банкрутство Овруцького районного міжгосподарського об'єднання "Райагробуд" (м. Овруч).

Ухвалою від 17.11.2016 господарський суд, зокрема, відклав розгляд звернень колишнього керівника боржника ОСОБА_2 щодо виплати колишнім працівникам банкрута боргу на суму 70447,22 грн компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, звіту про витрачання коштів ОСОБА_3, який виконував повноваження ліквідатора боржника, в частині витрат на охорону майна банкрута та заяву гр. ОСОБА_4 від 26.10.2016, призначив засідання суду на 07.12.2016,, зобов"язав ліквідатора Довжаницю О. С. надати господарському суду необхідні документи.

07.12.2016 до суду ліквідатором Довжаницею О.С. надано такі документи:

- заяву № 31/367 від 07.12.2016 про приєднання до матеріалів справи документів, згідно з наведеним додатком (а. с.195 - 210 у т.12);

- клопотання про продовження ліквідаційної процедури банкрута на три місяці до 26.03.2017 (а. с. 212 у т. 12).

В засіданні суду ліквідатором Довжаницею О.С., згідно з наданим звітом № 31/357 від 02.12.2016 (а. с. 200 у т.12), повідомлено, що повторний аукціон з продажу активів банкрута не відбувся у зв"язку з відсутністю учасників; ліквідатором банкрута 02.12.2016 подано заяву організатору аукціону про проведення другого повторного аукціону з продажу активів банкрута за параметрами повторного аукціону.

Зважаючи на наведену інформацію, ліквідатором Довжаницею О. С. надано клопотання № 31/369 від 07.12.2016 про продовження ліквідаційної процедури банкрута на три місяці до 26.03.2017 (а. с. 212 у т. 12).

Комітетом кредиторів банкрута погоджено вказане клопотання ліквідатора, про що свідчить протокол засідання комітету кредиторів банкрута № 10 від 02.12.2016 (а. с. 197 у т.12).

Вказане клопотання слід задовольнити з огляду на таке.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до набрання чинності Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI (далі - Закон), ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Виходячи зі змісту Закону, продовження ліквідаційної процедури має переважне значення перед припиненням та ліквідацією боржника, внаслідок банкрутства.

Остаточно питання про продовження ліквідаційної процедури, з метою оптимального задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банкрута, а також про продовження повноважень ліквідатора у всякому разі розглядає та вирішує суд.

Підставою для припинення провадження у справі про банкрутство є затвердження господарським судом звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута за ст. 40 Закону. Згідно із ст. 32 Закону, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс подається ліквідатором до господарського суду після завершення усіх розрахунків з кредиторами.

Станом на дату засідання суду ліквідатор Довжаниця О.С. не подав розглянутих комітетом кредиторів звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу боржника, тому у суду відсутні підстави щодо відмови у задоволенні клопотання про продовження ліквідаційної процедури банкрута.

26.10.2016 (електронною поштою) та 31.10.2016 до господарського суду від гр. ОСОБА_4 надійшла заява від 26.10.2016 про зобов"язання ліквідатора банкрута Довжаницю О. С. виключити з ліквідаційної маси банкрута склад їдальні, прохідну, теплицю, погріб та зняти вказане майно з електронних торгів, оскільки вказане майно придбане нею на підставі договорів купівлі-продажу: № 38 від 25.10.2010 та № 43 від 26.11.2010; до вказаної заяви додано копії квитанцій щодо оплати за вказане майно; накладних та актів приймання - передачі (а. с. 133-146;167 -177 у т.12).

Ухвалою господарського суду від 27.10.2016 вказану заяву гр. ОСОБА_4 призначено до розгляду в засіданні суду на 17.11.2016, зобов"язано ліквідатора Довжаницю О. С. надати письмовий відзив на заяву гр. ОСОБА_4 від 26.10.2016 та в порядку ст. 30 ГПК України викликано в засідання суду для надання відповідних пояснень колишнього ліквідатора Баранівського А. І. (а. с. 165, 166 у т.12).

16.11.2016 до суду від Баранівського А. І. надійшов лист від 16.11.2016 (а. с.1 83 у т. 12), у якому вказано, що вся реалізація майна здійснювалась відповідно до діючого законодавства після проведення його експертної оцінки та опублікування оголошення в ЗМІ за погодженням з комітетом кредиторів; наголошено на тому, що у зв"язку з тим, що минуло шість років після припинення виконання ним обов"язків ліквідатора боржника, у нього відсутні будь - які документи по спірному питанню; зазначено, що була проведена аудиторська перевірка, висновок якої знаходиться в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду від 17.11.2016, зокрема, відкладено розгляд заяви гр. ОСОБА_4, призначено її до розгляду в засіданні суду на 07.12.2016, зобов"язано ліквідатора Довжаницю О. С. надати суду письмовий відзив на заяву гр. ОСОБА_4 від 26.10.2016 (а. с. 191,192 у т. 12).

В засідання суду 07.12.2016 гр. ОСОБА_4 не прибула.

Ліквідатором Довжаницею О. С. надано відзив № 31/368 від 07.12.2016 на заяву гр. ОСОБА_4 (а. с.209, 210 у т. 12), в якому заперечив проти доводів, викладених гр. ОСОБА_4 та вказано, що оскільки укладені договори купівлі-продажу не посвідчено нотаріально, присвоєння кадастрового номера земельним ділянкам, на яких розташовані об"єкти нерухомого майна, які є предметом продажу по даних договорах не проводилось, то такі договори є нікчемними та ніяких правових наслідків не несуть.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву гр. ОСОБА_4 від 26.10.2016, господарський суд зазначає таке.

Постановою господарського суду від 26.11.2009 визнано банкрутом Овруцьке районне міжгосподарське об'єднання "Райагробуд" (м.Овруч), відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута Баранівського А. І.

25.10.2010 між Овруцьким РМО "Райагробуд" в особі ліквідатора Баранівського А.І. та гр. ОСОБА_4 укладено договір № 38 купівлі-продажу, згідно з п.1 якого продано гр. ОСОБА_4 теплицю по ціні 13024,74 грн; погріб по ціні 7351,58 грн; склад їдальні по ціні 4746,32 грн, а всього на загальну суму 25122,64 грн (а. с.169 у т.12)

Про факт продажу вказаного майна свідчать накладна № 38 від 28.10.2010 (а. с. 170 у т.12), акт приймання-передачі № 38 від 28.10.2010 (а. с. 171 у т. 12) та квитанція № 27 від 28.10.2010 на суму 25122,64 грн (а. с.172 у т. 12).

26.11.2010 між Овруцьким РМО "Райагробуд" в особі ліквідатора Баранівського А І. та гр. ОСОБА_4 укладено договір № 43 купівлі-продажу, згідно з п.1 якого Баранівським А. І. продано гр. ОСОБА_4 прохідну № 3 по ціні 2396,84 грн у урахуванням ПДВ (а. с. 173 у т.12).

Про факт продажу вказаного майна свідчать накладна № 42 від 06.12.2010 (а. с. 174 у т.12), акт приймання-передачі № 42 від 06.12.2010 (а. с. 175 у т. 12) та квитанції про сплату 2396,84 грн (а. с. 176, 177 у т. 12).

В подальшому, ухвалою господарського суду від 23.12.2010 Баранівського А. І. звільнено від виконання обов"язків ліквідатора банкрута (а.с.66 у т.7).

Ухвалою господарського суду від 03.09.2013, зокрема, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Довжаницю О. С.

Відповідно до ч. 10 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній на момент укладення спірних договорів), продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного Кодексу України (в редакції чинній на момент укладення спірних договорів), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення спірних договорів), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ч. 1 ст. 657 ЦК України, в редакції чинній на момент укладення спірних договорів).

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення спірних договорів), у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

У зв'язку з недодержанням вимоги щодо нотаріального посвідчення правочинів нікчемними є лише такі правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню чи такі, умовами яких передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення (п. 3.2 постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

За ч.ч. 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договорів) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість та правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом; порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 5, 6, 7 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент укладення спірних договорів), державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Державна реєстрація прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, зокрема, право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону від 01.07.2004 № 1952-IV).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення спірних договорів), право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з ст. 377 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення спірних договорів), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

В той же час судом встановлено, що спірне майно банкрута реалізовано ліквідатором Баранівським А. І. гр. ОСОБА_4 згідно з вищевказаними договорами купівлі-продажу шляхом прямого викупу без їх нотаріального посвідчення та державної реєстрації об"єктів нерухомості та земельної ділянки, що дає підстави вважати спірні договори купівлі-продажу нікчемними.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Щодо інформації про ігнорування ліквідатором Довжаницею О. С. усної пропозиції гр. ОСОБА_4 про здійснення нотаріального посвідчення та державної реєстрації вказаних договорів купівлі-продажу з оплатою всіх витрат за їх проведення, ліквідатором Довжаницею О. С. вказано, що у нього відсутні підстави отримання будь -яких коштів від ОСОБА_4 для проведення заходів з нотаріального посвідчення вказаних договорів, оскільки, надходження грошових коштів на рахунок банкрута здійснюється виключно від реалізації активів та стягнення дебіторської заборгованості банкрута. З огляду на викладене, у ліквідатора Довжаниці О. С. не виникає обов'язку щодо вжиття заходів для нотаріального посвідчення вказаних договорів.

Одночасно слід зазначити, що пунктом 1-1 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції зі змінами, внесеними згідно з Законом України № 4212-VI від 22.12.2011) визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

За таких обставин, оскільки провадження у справі про банкрутство Овруцького районного міжгосподарського об'єднання "Райагробуд" було порушено 27.03.2007, застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 в редакції від 30.06.1999.

За приписами п. 5 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий зобов'язаний здійснити заходи щодо захисту майна боржника, аналізувати фінансову та господарську діяльність боржника та виконувати інші повноваження, передбачені цим законом.

Ліквідатором Довжаницею О. С. сформовано ліквідаційну масу банкрута, до якої включено будівлі складу їдальні, прохідної, теплиці та погреба, які є зареєстрованими за банкрутом в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та забезпечено їх публічну реалізацію відповідно до вимог законодавства.

Тому господарський суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви гр. ОСОБА_4 від 26.10.2016 про зобов"язання ліквідатора банкрута Довжаниці О. С. виключити з ліквідаційної маси банкрута склад їдальні, прохідну, теплицю, погріб та зняти вказане майно з електронних торгів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

За таких обставин, гр. ОСОБА_4 не позбавлена права звернутись з вимогами до боржника про повернення їй коштів, сплачених за придбане майно.

Керуючись ст. 86 ГПК України, ст. ст. 22 - 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до набрання чинності Закону України від 22.12.2011 №4212-VI, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Продовжити термін ліквідаційної процедури Овруцького районного міжгосподарського об"єднання "Райагробуд" (м. Овруч) по 26.03.2017.

2. Відмовити в задоволенні заяви гр. ОСОБА_4 від 26.10.2016 про зобов"язання ліквідатора банкрута Довжаниці О. С. виключити з ліквідаційної маси банкрута склад їдальні, прохідну, теплицю, погріб та зняти вказане майно з електронних торгів.

3. Відкласти розгляд звернень колишнього керівника боржника ОСОБА_2 стосовно виплати колишнім працівникам банкрута боргу на суму 70447,22 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, звіту про витрачання коштів ОСОБА_3, який виконував повноваження ліквідатора боржника, в частині витрат на охорону майна банкрута.

4. Призначити наступне засідання суду для розгляду справи на "24" січня 2017 р. об 11:30 в приміщенні господарського суду Житомирської області, каб. 107.

5. Ліквідатору Довжаниці О. С. надати господарському суду:

- докази зняття об'єкта цивільної оборони - протирадіаційного укриття інв.№22971 з обліку банкрута та передачу його іншій юридичній особі (за наявності);

- розглянуті комітетом кредиторів боржника звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Овруцького районного міжгосподарського об'єднання "Райагробуд" (м. Овруч) (за наявності).

6. В судове засідання викликати ліквідатора Довжаницю О.С.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - Овруцькій ОДПІ (11102, м. Овруч, вул. Сабурова, 1/20)

3 - ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

4 - ліквідатору Довжаниці О. С.

5 - гр. ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) (реком.)