РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/20839/16

За позовом: публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "САБ-АРМАТУРА"

про: стягнення 48 387,35 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: Яснинська О.О. - представник за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" до товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "САБ-АРМАТУРА" про стягнення 48 387,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2016 року порушено провадження у справі № 910/20839/16.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним згідно виставлених відповідачем рахунків-фактур було здійснено авансовий платіж відповідачу в розмірі 50 133,40 грн, однак відповідач товар, обумовлений в рахунках-фактур в повному обсязі не поставив, суму попередньої оплати на вартість непоставленого товару не повернув, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 46 231,57 грн - суми основного боргу, 189,99 грн - 3 % річних, 1965,79 грн - пеню.

У судовому засіданні 06.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника відповідача, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було виставлено позивачу рахунки-фактури №3620 від 07.07.2016 року, №3934 від 08.07.2016 року, №3673 від 07.07.2016 року, №3655 від 07.07.2016 року на оплату товару.

Позивачем в якості попередньої оплати 13.07.2016 року було перераховано відповідачу згідно платіжного доручення №7334 від 13.07.2016 року 50 133,40 грн та 546,60 грн згідно платіжного доручення №7345 від 13.07.2016 року з посиланням на зазначені рахунки.

Згідно видаткових накладних №2206 від 27.07.2016 року, №2207 від 27.07.2016 року, №2208 від 27.07.2016 року, №2209 від 27.07.2016 року відповідачем поставлено позивачу товар на суму 4 448,43 грн.

Листом від 27.07.2016 року позивач звертався до відповідача щодо повернення передоплати.

Претензією №60/443 від 08.08.2016 року позивач вимагав поставити товар або повернути передоплату.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічні норми містить і ст. 207 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи те, що виставлені відповідачем рахунки містять інформацію щодо предмету договору, а саме визначено товар, який має бути поставлений відповідачем позивачу та ціну товару, то факт оплати позивачем товару підтверджує укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 та 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2. ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на те, що відповідачем не надано доказів того, що ним було поставлено позивачу товар на суму 46 231,57 грн або повернуто суму попередньої оплати, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 46 231,57 грн.

Стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар. За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні ст. 625 ЦК України, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 189,99 грн задоволенню не підлягають. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013р. у справі №3-30гс13.

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"платники грошових зобов'язань сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Однак, сторонами нарахування пені за несвоєчасне повернення попередньої оплати не визначено, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої позивачем пені в розмірі 1965,79 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "САБ-АРМАТУРА" (04655, м.Київ, вул.Глибочицька, будинок 72, офіс 303, ) на користь публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" (36007, Полтавська обл., місто Полтава, вул.Маршала Бірюзова, будинок 27, ) 46 231 (сорок шість тисяч двісті тридцять одна) грн 57 коп - суми попередньої оплати та 1316 (тисяча триста шістнадцять) грн 61 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 09.12. 2016 р.

Суддя Шкурдова Л.М.