ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р.Справа № 922/4004/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ "Укртелеком" м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської обл., м. Куп'янськ
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. №1990 від 28.12.2015 р.,

відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Купянської міської ради Харківської області (відповідач) про стягнення залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, збитків від впливу інфляційних процесів у розмірі 1865,18 грн., три проценти річних 661,43 грн. та 1378,00 грн. судового збору.

Вимоги позивача обґрунтовані порушенням відповідачем зобовязань за договором про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню (№18-25/42 від 02.01.2015 р.), вимог Бюджетного кодексу України, постанови № 256 та порядку № 256, вимог встановлених порядком перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на підставі пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005 року № 20 (в редакції згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 року № 64 "Про внесення змін до порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій) в частині відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення.

Ухвалою суду від 23.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.12.2016 року.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 06.12.2016 року по 13.12.2016 року до 09:15.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 12.12.16 р. за вх. № 42476, надав заяву про зменшення позовних вимог в порядку ст. 12 ГПК України, необхідність зменшення позовних вимог позивач мотивував неврахування в первісних розрахунках листа відповідача від 25.07.2016 р. №4046-14/07.

В наданій заяві позивач просив суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Купянської міської ради Харківської області на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» на розрахунковий № 4901 в ПАБ «АЛЬФА-БАНК» м. Київ, МФО 300346, ; отримувач: ПАТ «Укртелеком») 39865,30 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, збитки від впливу інфляційних процесів у розмірі 1833,80 грн., три проценти річних 651,15 грн. та 1378,00 грн. судового збору.

Надану заяву разом з додатками та розрахунком заборгованості судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити у повному обсязі із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача у призначене судове засідання 13.12.2016 р. не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02.01.2015 між Управлінням праці та соціального захисту населення Купянської міської ради Харківської області (надалі - Платник) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (надалі - Виконавець) було укладено договір про відшкодування витрат на надання підприємством зв'язку пільг населенню №18-25/42 (надалі - Договір), відповідно до умов якого виконавець відповідно до Законів України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р. №3551-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. №796-ХII, "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" від 24,03.1998р. №203/98-ВР "Про внесения змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту багатодітних сімей" від 19.05.2009 №1343-VI, "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1990р. №2011 -XII, "Про жертви нацистських переслідувань" від 20.03.2000р. №1584-III. "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16.12.1993р. №3721-XIІ, "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. №1789-XII, надає послуги зв'язку громадянам, які підпадають під дію вказаних законів, в межах сум, виділених бюджетом.

Платник, відповідно до Порядку використання коштів, виділених та затверджених бюджетом, відшкодовує протягом 2015 року цільові витрати виконавця на надання телекомунікаційних послуг громадянам см. Купянськ, які підпадають під дію вказаних в п. 1.1. договору законів (розділ 1 Договору).

Позивачем було надано послуги зв'язку на пільгових умовах населенню м. Купянськ Харківської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширюється дія пункту 19 частини 1 статті 12, пункту 10 частини 1 статті 13, пункту 18 частини 1 статті 14, пункту 20 частини 1 статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пункту 11 статті 20, статті 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 6 частини 1 статті 6, частини 3 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", частини 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 4 частини 3 статті 13 Закону України "Про охорону дитинства" відповідно до розрахунків видатків на відшкодування витрат пов'язаних з наданням пільг за жовтень грудень 2015 р. (а.с. 19-182).

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року, споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з підпунктом б пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (далі- постанова № 256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, пунктом 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Купянського району є Управління праці та соціального захисту населення Купянської міської ради Харківської області, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку № 256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункт 8 Порядку № 256).

В позовній заяві позивач вказував на відсутність повного відшкодування відповідачем наданих послуг звязку пільговим категоріям населення, в результаті чого станом на 01.01.2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 40547,39 грн. (а з урахуванням відзиву та заяви позивача про зменшення позовних вимог 39865,30 грн.).

У відзиві на позовну заяву (від 29.11.2016 р. за вх. 29.11.2016 р.) відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, як причину невиконання зобовязань в повному обсязі вказував відсутність фінансування з державного бюджету України.

Також, відповідач вказував, що позивачем в порушення чинного законодавства включено в розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг у листопаді 2015 року гр. ОСОБА_2, яка не має пільг з послуг звязку. Враховуючи зазначене, відповідач вказував, що загальна сума заборгованості станом на 01.01.2016 складає 39865,30 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1, 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Законом України від 22.10.1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», Законом України від 23.03.2000 року № 1584-ІІІ «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України від 24.03.2008 року № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» та Законом України від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

В додаткових поясненнях (вх. №41262 від 02.12.2016 року) позивач посилався на лист міністерства фінансів України № 31-09010-16-16/24984 від 31.08.2016 року у якому зазначено, що відповідно до статей 89 та 102 Бюджетного кодексу України зокрема, надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв'язку передбачено здійснювати з місцевих бюджетів за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, інших. Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" таку субвенцію не передбачено, отже, надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р. та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446, від 15.05.2012 року у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 року у справі № 15/5027/715/2011.

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Доказів здійснення оплати за спірними нарахуваннями відповідач суду не надав, невиконання зобовязань в повному обсязі обґрунтовував відсутністю фінансування з державного бюджету України.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення із відповідача суми невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення у розмірі 39865,30 грн. обґрунтованими, правомірними, підтвердженими наданими доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 3% річних у сумі 651,15 грн. за період з лютого по серпень 2016 року відповідно до наданого розрахунку та встановлено, що вищезазначені нарахування відповідають вимогам закону та відносинам що складися між сторонами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.1. інформаційного листа ВГСУ 17.07.2012 року № 01-06/928/2012, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р.)

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Якщо кредитор звертається за стягненням суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто, мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466)

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню збитків від впливу інфляційних процесів в розмірі 1833,80 грн., суд вважає їх не в повній мірі обґрунтованими, оскільки позивачем не враховано місяці з індексом інфляції менше одиниці.

Зробивши перерахунок, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги по стягненню інфляційних збитків в розмірі 1399,11 грн.

Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору пропорційно задоволених вимог у розмірі 1362,25 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 12.12.2016 року.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Купянської міської ради Харківської області (63701, м. Купянськ, Харківська обл., вул. 1 Травня, б. 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» на розрахунковий № 4901 в ПАБ «АЛЬФА-БАНК» м. Київ, МФО 300346, ; отримувач: ПАТ «Укртелеком») 39865,30 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, збитки від впливу інфляційних процесів у розмірі 1399,11 грн., три проценти річних 651,15 грн. та 1362,25 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3