УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.12.2016Справа № 910/22258/16

Суддя Пригунова А.Б., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргеопошук"

до Казенного підприємства "Кіровгеологія"

про усунення перешкод у користуванні майном

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до п. 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Натомість, позивачем не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» та не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

В переліку додатків до позовної заяви вказано про докази сплати судового збору, однак фактично вказаної квитанції серед позовних матеріалів не міститься, що підтверджується актом відділу діловодства Господарського суду міста Києва від 08.11.2016 р.

При цьому, суд відзначає, що встановлений нормами ст. 9 Закону України «Про судовий збір» обов'язок суду перед порушенням провадження у справі перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України не звільняє заявника від обов'язку надання належних доказів сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Тобто, чинне господарське процесуальне законодавство України саме на позивача покладає обов'язок направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб з описом вкладення та поштової квитанції.

В той же час, в переліку додатків до позовної заяви вказано про долучення доказів відправлення позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу, однак фактично опис поштового вкладення та поштова квитанція серед позовних матеріалів відсутні.

Вищенаведене підтверджується актом відділу діловодства Господарського суду міста Києва від 08.11.2016 р.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, відповідно до ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на підставі якого подається позов. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, якщо вони необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Під вимогою треба розуміти матеріально-правову вимогу, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Тож з наведеного вбачається, що вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Однак заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження заявлених вимог, а саме -документально підтверджених відомостей, що станом на момент проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтік» від 05.11.2015 р. позивач був учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтік», статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтік», копію протоколу загальних зорів учасників №102 від 05.11.2015 р. тощо, що входять до предмету доказування у даній справі та становлять підстави позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

При цьому, суд відзначає, що перелік документів, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги має бути поданий одночасно з позовом, оскільки за приписами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору обмежений двома місяцями.

Відповідно до п. 3.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2012 р. недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником недотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Крім того, у зв'язку із поверненням позовної заяви ОСОБА_1, суд залишає заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, подану заявником разом з позовом без розгляду та повертає її разом із позовними матеріалами.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали та заяву про вжиття заходів до забезпечення позову повернути заявнику без розгляду.

Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Пригунова А.Б.