РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016Справа №910/18406/16

За позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості 7 474,80 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Рипік О.А. (довіреність № 01/05-239 від 12.01.2016)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Адміністрація річкових портів" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) 7 474,80 грн., з яких: 4612,03 грн. - заборгованість, 248,77 грн. - 3% річних, 2614,00 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг № 01/08-158 від 01.08.2014 в частині оплати за надані позивачем послуги, у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 4 612,03 грн. У зв'язку із прострочення грошового зобов'язання, позивачем нараховані 3 % річних у сумі 248,77 грн. та інфляційні втрати у сумі 2 614,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 порушено провадження по справі № 910/18406/16 та призначено її до розгляду на 15.11.2016.

15.11.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України відкладено на 06.12.2016.

06.12.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 06.12.2016 надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 06.12.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи надсилались на юридичну адресу відповідача (вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Ухвала суду від 11.10.2016 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв'язку за закінченням встановленого строку зберігання.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Також, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 06.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 між Державним підприємством "Адміністрація річкових портів" (виконавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (замовник, відповідач) був укладений договір №01/08-158 про надання послуг (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець надає на платній основі послуги замовнику по стоянці та швартуванні біл. гідротехнічної споруди (ГТС) плавзасобу, а саме катамарану "ЕNERGY SМР-001", № UА- NRG30009B 30009 В414 (регістровий № 3-813361), який використовується замовником (надалі - плавзасіб), а саме біля пасажирського причалу "Русанівські сади", інв. № 1518, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, який належить виконавцю (п. 1.1.).

Відповідно до п. 3.1.1. - п. 3.1.3. договору, виконавець зобов'язаний надавати послуги по швартуванню плавзасобу замовника на ГТС виконавця, надавати послуги по стоянці плавзасобу замовника біля ГТС виконавця, утримувати ГТС в належному стані.

Пунктом 3.3.1. договору визначено, що замовник зобов'язаний відповідно до розділу 4 договору та виставлених рахунків здійснювати своєчасну оплату послуг виконавця

Відповідно до п. 4.1. договору, вартість послуг виконавця складає 2461,28 грн. без ПДВ, всього з ПДВ 2953,54 грн. на місяць.

Розмір плати за надання послуг щомісячно коригується на офіційно встановлений індекс інфляції, що обраховується наростаючим підсумком починаючи з місяця надання послуг (п. 4.1.1. договору).

Плата за надані послуги сплачується щомісячно, відповідно до виставлених рахунків, які замовник зобов'язаний отримувати у виконавця до 5 числа поточного місяця, у безготівковій формі, на розрахунковий рахунок виконавця до 5 числа поточного місяця, в якому надаються послуги (п. 4.3. договору).

Пунктом 4.4. договору сторони передбачили, що здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом здавання-приймання наданих послуг, який замовник зобов'язаний отримати у виконавця до 5 числа місяця, який йде за звітним.

Відповідно до п. 4.5. договору, у разі неотримання замовником в передбачені п. 4.4. договору строки акту здавання-приймання наданих послуг, акт підписується виконавцем з позначенням про відмову у підписанні його замовником, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Згідно із п. 4.6. договору, замовник протягом 3 днів із дня одержання акта здавання-приймання наданих послуг, зобов'язаний вручити виконавцю підписаний акт здавання-приймання наданих послуг або мотивовану відмову у підписанні.

У разі неотримання виконавцем підписаного з боку замовника акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 4.6. договору, акт підписується виконавцем з позначенням про відмову у підписанні його замовником, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п. 4.7. договору).

В пункті 4.8. договору сторони погодили, що оскільки виконавець, маючи укладений договір з замовником, зобов'язаний виконувати свої обов'язки належним чином та забезпечити постійний та безперервний доступ плавзасобам замовника, які передбачені в п.1.1. цього договору, до місця стоянки, виконавець залишає за собою право нараховувати плату за свої послуги, в тому числі, і у разі тимчасової відсутності плавзасобів замовника на місці стоянки протягом дії договору, а замовник зобов'язаний її сплачувати.

Даний договір згідно із п. 7.6. може бути розірваний з наступних підстав:

на вимогу виконавця, в односторонньому порядку, у разі порушення замовником п.1.2., та (або) 3.3.8, та/або п. 3.3.10. цього договору;

на вимогу виконавця, в односторонньому порядку, в разі порушення замовником строків оплати вартості послуг, визначеної в розділі 4 "Оплата послуг і порядок їх приймання" цього договору, більш ніж на 1 (один) місяць;

за згодою сторін;

за рішенням суду, на вимогу будь-якої із сторін.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури №ДП-0000383 від 01.10.2014, №ДП-0000423 від 03.11.2014, №ДП-0000457 від 01.12.2014 на оплату послуг, що надаються на підставі договору №01/08-158 від 01.08.2014.

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу послуги у жовтні 2014 року на суму 3024,42 грн., у листопаді 2014 року на суму 3081,88 грн. та склав акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000424 від 31.10.2014., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-000453 від 30.11.2014.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору №01/08-158 від 01.08.2014, позивач звернувся до відповідача із повідомленням вих.№01/03-1002 від 15.12.2014 про розірвання договору в односторонньому порядку. Направлення вказаного листа на адресу відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи копією поштового конверту з відміткою про причини повернення поштового відправлення (довідка поштового відділення зв'язку).

У зв'язку із направленням на адресу відповідача листа про розірвання з 15.12.2016 договору №01/08-158 від 01.08.2014, позивачем складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000461 від 15.12.2016 року про надання відповідачу послуг за період з 01.12.2014 по 15.12.2014 за договором №01/08-158 від 01.08.2014 на суму 1535,97 грн.

Листами вих. 01/07-892 від 12.11.2014, вих. 01/07-1005 від 16.12.2014, №01/07-964 від 08.12.2014 позивач надіслав на адресу відповідача вищевказані акти здачі-приймання робіт (надання послуг).

Відповідачем, в порушення взятих на себе зобов'язань, оплату наданих позивачем послуг за жовтень 2014 року здійснено частково на суму 2955,00 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за договором №01/08-158 від 01.08.2014 у сумі 4612,03 грн.

У зв'язку із прострочення грошового зобов'язання, позивачем нараховані 3 % річних у сумі 248,77 грн. та інфляційні втрати у сумі 2614,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, позивач за договором №01/08-158 про надання послуг від 01.08.2014 згідно із актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000424 від 31.10.2014, №ДП-000453 від 30.11.2014, №ДП-0000461 від 15.12.2016 надав відповідачу послуги у жовтні 2014 року на суму 3024,42 грн., у листопаді 2014 року на суму 3081,88 грн. та у грудні 2014 року (з 01.12.2014 по 15.12.2014) на суму 1535,97 грн.

Сторони у договорі погодили, що до 5 числа місяця, який йде за звітним відповідач зобов'язаний отримувати у позивача акт здавання-приймання наданих послуг. У разі неотримання відповідачем у вказаний строк акту здавання-приймання наданих послуг, такий акт підписується позивачем з позначенням про відмову у підписанні його відповідачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п. 4.4., п. 4.5.).

Враховуючи наведені положення договору, оскільки відповідач акти надання послуг не отримав, заперечень щодо наданих послуг не надав, то акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №ДП-0000424 від 31.10.2014, №ДП-000453 від 30.11.2014, №ДП-0000461 від 15.12.2016 вважаються погодженими відповідачем і є підставою для проведення остаточних розрахунків за жовтень - грудень 2014 року.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач у строки, визначені п. 4.4. договору оплату наданих позивачем послуг за заявлений період не здійснив.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за договором №01/08-158 від 01.08.2014 у сумі 4612,03 грн., що виникла за жовтень - грудень 2014 року (до 15.11.2014).

Судом встановлено, що відповідач оплату наданих позивачем послуг за жовтень 2014 року здійснив частково на суму 2955,00 грн., у зв'язку із чим залишок боргу за вказаний місяць має становити 69,42 грн. В той же час, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за жовтень 2014 року становить 67,96 грн.

У позові позивачем визначено, що у відповідача за листопад 2014 року обліковується заборгованість у сумі 3000,00 грн. В судовому засіданні 06.12.2016 представник позивача надав усні пояснення, згідно із якими, в тексті позовної заяви було помилково зазначено заборгованість за листопад 2014 року в розмірі 3000,00 грн., в той час як вірною є сума 3081,88 грн.

Заборгованість за листопад 2014 року у розмірі 3081,88 грн. та за грудень 2014 року у розмірі 1535,97 грн. відповідачем не погашена, докази сплати заборгованості за вказані місяці в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, сума несплачених відповідачем послуг - 4687,27 грн. Однак, враховуючи те, що позивачем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України не заявлялось клопотань про можливість суду виходити за межі позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 4612,03 грн., що заявлена позивачем до стягнення, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у сумі 248,77 грн., що нараховані за періоди: з 10.10.2014 по 02.09.2016, 06.11.2014 по 02.09.2016, 06.12.2014 по 02.09.2016 та інфляційні втрати у сумі 2614,00 грн., нараховані за жовтень 2014 року - липень 2016 року, за листопад 2014 року - липень 2016 року, за грудень 2014 року - липень 2016 року.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Розрахунку 3% річних у сумі 248,77 грн. та інфляційних втрат у сумі 2614,00 грн. є арифметично вірними, у зв'язку із чим, суд задовольняє позовні вимоги у цій частині.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 7474,80 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (04071, м. Київ, вул. Електриків, будинок 14, ) заборгованість у розмірі 4612,03 грн., 3% річних у розмірі 248,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 2614,00 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 08.12.2016.

Суддя С.О. Турчин