ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 грудня 2016 р. Справа № 902/909/16

за позовом:Дочірнього підприємства "Жмеринкаводоканал" Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" (23100 м. Жмеринка, вул. Мельнична, 3)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКОР-ІНВЕСТ" (23100, м. Жмеринка, вул. Київська, 55)

про стягнення 29274,69 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники сторін:

позивача, ОСОБА_1

відповідача, ОСОБА_2

відповідача, ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

25 жовтня 2016 року до господарського суду Вінницької області звернувся Позивач ОСОБА_4 підприємство "Жмеринкаводоканал" Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" (далі за текстом ДП "Жмеринкаводоканал") з позовом до Відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "АРКОР-ІНВЕСТ" (далі за текстом ТОВ "АРКОР-ІНВЕСТ") про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.10.2016р. порушено провадження у справі №902/909/16 та призначено судове засідання на 17.11.2016р.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.11.2016р. розгляд справи відкладено до 13.12.2016р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що між ДП "Жмеринкаводоканал" та ТОВ "АРКОР-ІНВЕСТ" укладено Договір № 13/16 від 24.03.2016р. для надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до даного договору позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з водовідведеня з визначеним місячним лімітом водовідведення 1416,7 м. куб/місяць, а споживач зобов'язався вносити плату за зазначені послуги.

Згідно п.4.1 договору споживач 24 числа кожного місяця зобов'язаний через уповноважену за довіреністю особу доставляє у відділ збуту послуг підприємства "Рапорт про використану воду та водовідведення" за поточний розрахунковий період, з урахуванням очікуваного споживання води та стоків станом на 1 число наступного місяця. 8 липня 2016 року підприємством встановлено, що з моменту укладення договору, а саме, з 24 березня 2016 року умови даного пункту договору протягом квітня, травня та червня 2016 року відповідачем не виконувались.

Пунктом 4.4 договору визначено, що в разі не надання споживачем звіту за розрахунковий період у встановлений термін, об'єми з водопостачання та водовідведення нараховуються підприємством в односторонньому порядку та оформлюються "Актом витрати води в зв'язку з ненаданням звіту" в об'ємах: в разі наявності приладу обліку води по встановленим лімітам. Ці нарахування вважаються дійсними і перерахунок не проводиться.

Так як відповідачем систематично умови п.4.1 договору не виконувались тому, згідно п.4.4 договору підприємством складено відповідний Акт витрати води в зв'язку з ненаданням звіту від 08 липня 2016 року та проведено одностороннє нарахування за скид стічних вод за обсягами визначеними п.1.1 договору та п.4.4, а саме: місячний ліміт послуг водовідведення становить 1416,7 м.куб., тому відповідно до визначених щомісячних лімітів (квітень 2016 - 1416,7 м.куб.; травень 2016 - 1416,7 м.куб.; червень- 1416,7 м.куб.) та діючого тарифу на послуги водовідведення - 6,888 за 1 м.куб.

Станом на 8 липня 2016 року загальне нарахування послуг водовідведення відповідно п.1.1 та 4.4 договору складає 29274 грн. 69 коп.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у заяві, яку подано до суду 09.12.2016р.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частинами 2, 3 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. (Аналогічні норми містяться в статтях 173 175 Господарського кодексу України).

Позов ґрунтується на Договорі, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг є двосторонньозобовязувальним, оскільки і виконавець, і замовник наділені як правами, так і обовязками. На виконавця покладено обовязок надати послуги і надано право на одержання відповідної плати або відшкодування фактичних витрат, необхідних для виконання договору. Замовник, в свою чергу, зобовязаний оплатити послуги і наділений правом вимагати належного надання послуг з боку виконавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

24.03.2016р. між ДП "Жмеринкаводоканал" та ТОВ "АРКОР-ІНВЕСТ" укладено Договір № 13/16 про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до даного договору позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з водовідведеня з визначеним місячним лімітом водовідведення 1416,7 м. куб/місяць, а споживач зобов'язався вносити плату за зазначені послуги.

Як слідує із справи, даний Договір був укладений для забезпечення водовідведення.

Судом встановлено, що для нарахування додаткових обсягів водовідведення в односторонньому порядку, за квітень-червень 2016 року, Позивачем використано норми розділу 4 договору № 13/16 для надання послуг з водопостачання та водовідведення від 24.03.16. Правовою підставою для цього став п. 4.1. Договору, а підставою для визначення додаткових обсягів п. 4.4, який указує, що «в разі не надання Споживачем Звіту за розрахунковий період у встановлений термін об'єми послуг з водопостачання і водовідведення нараховуються Підприємством в односторонньому порядку, оформлюються "Актом витрати води в зв'язку з ненаданням звіту" в об'ємах: в разі наявності приладу обліку по лімітам, передбаченим на розрахунковий період в додатку N 2(1) (нарахування за наступний розрахунковий період проводяться виходячи з показників приладу, що були на початку розрахункового звітного періоду плюс об 'єм ліміту за цей період), в разі відсутності приладу обліку за пропускною здатністю труби вводу (п. 3.3. [4]). Ці нарахування вважаються дійсними і перерахунок не проводиться».

При цьому для додаткового нарахування обсягів водовідведення Позивачем використано ліміт із додатку 1 до Договору, а саме 1 416,7 м за місяць, що за 3 місяці, з урахуванням ціни і склало суму вимоги до Відповідача.

Проте, таке додаткове нарахування Позивачем зроблено не у відповідності до Договору, оскільки у Відповідача відсутній облік водовідведення, а відтак повинно бути застосовано правило нарахування додаткових обсягів з використання пропускної здатності труби. У п. 4.4. Договору також зроблено посилання на п. 3.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (Наказ МЖК від 27.06.08 № 190), який також вказує на пропускну здатність труби. Зокрема, у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Таким чином, Позивачем всупереч приписам Договору не вірно здійснено нарахування додаткових обсягів з використанням установлених лімітів.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, внаслідок чого судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись 33, 34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 16 грудня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи