ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 911/3880/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Український професійний банк

до Приватного акціонерного товариства Банкомзвязок

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Національного банку України,

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 729 050, 39 доларів США

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №37 від 01.08.2016);

від відповідача: ; ОСОБА_3 (довіреність); ОСОБА_4 (довіреність №6 від 11.01.2016);

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: ОСОБА_5 (довіреність №27-27943/16 від 22.06.2016); ОСОБА_6 (довіреність №27-3977/16 від 25.01.2016; ОСОБА_7 (довіреність №27-27942/16 від 22.06.2016);

від третьої особи 3: ОСОБА_8 (довіреність б/н від 15.03.2016).

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Український професійний банк (далі ПАТ Український професійний банк) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Банкомзвязок (далі ПрАТ Банкомзвязок)про стягнення стягнення 729 050,39 доларів США у т.ч.:

- 695 125,35 доларів США - основна заборгованості по кредиту,

- 31 366,36 доларів США основної заборгованості по відсоткам за користуванням кредиту,

- 2 558, 68 доларів США пені 02.06.2015 по 26.08.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідачем порушено зобовязання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013, в частині своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.09.2015 до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено - ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.)

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.12.2016 до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено - Національний банк України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.01.2016 до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідач у справі ПрАТ Банкомзвязок у своєму запереченні просить суд відмовити в позові повністю, посилаючись на те, що погашення кредитної заборгованості відповідача перед позивачем по кредитному договору призвело до припинення зобовязання його виконанням, проведеним належним чином, що підтверджується належними доазами у справі.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.02.2016 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Український професійний банк відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 рішення господарського суду Київської області від 24.02.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2016 рішення господарського суду Київської області від 24.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.09.2016 вказану справу прийнято до провадження суддею Чонговою С.І.

Розгляд справи відкладався.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.11.2016 строк розгляду спору продовжено до 08.12.2016.

У судовому засіданні 05.12.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд

ВСТАНОВИВ:

11.06.2013 між ПАТ Український професійний банк та ПрАТ Банкомзвязок укладено договір про відкриття кредитної лінії № 732/5, згідно з умовами п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 000 000,00 доларів США з правом конвертації іноземної валюти в національну валюту та 0,00грн терміном до „05 січня 2017 року, на поповнення обігових коштів та погашення кредитної заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 339/5 від 25.11.2010р.

Зменшення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно, починаючи з червня 2013 року, в сумі 20 000, 00 дол. США, остаточне погашення кредитної заборгованості в сумі 140 000, 00 дол. США здійснюється не пізніше „05 січня 2017 р.

Згідно з умовами п. 1.4. договору про відкриття кредитної лінії плата за користування одержаними кредитними ресурсами в доларах США встановлюється в розмірі 14 % річних.

Відповідно до п. 4.1. договору, позичальник зобовязується повернути одержані кредитні ресурси в строк у відповідності до п. 1.1. цього договору та сплатити нараховані проценти шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок та рахунки нарахованих процентів, відповідно до встановлених строків.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що у разі порушення позичальником умов цього договору, несвоєчасного повернення отриманого кредиту та сплати процентів за його використання, встановлення банком факту нецільового використання кредиту, ненадання в строк більше, ніж 60 днів після дати, вказаної у п. 4.3. цього договору, документів, вказаних у зазначеному пункті, а також у випадку виникнення обставин, які ставлять під сумнів повернення позичальником отриманого кредиту, відсутності заставленого майна або загрози його втрати, неналежного та недостатнього забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором, банк має право достроково стягнути отримані позичальником кредитні кошти, проценти за їх використання та штрафні санкції за договором.

Відповідно до п. 7.1., 7.2., 7.3. договору нарахування та сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюються щомісячно та одночасно з остаточним погашенням кредитної заборгованості за цією кредитною лінією, але не пізніше „05 січня 2017 року. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитною лінією.

Сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюється позичальником щомісячно в період з 25 числа по останній робочий день місяця та одночасно з остаточним погашенням кредитної заборгованості за цією кредитною лінією, але не пізніше „05 січня 2017 року, на рахунок нарахованих процентів № 0732 в банку. При цьому сплаті підлягають проценти, які нараховані на 25 число місяця включно; сплата процентів, які нараховані за період з 26 числа по останній календарний день місяця здійснюється в наступний період сплати процентів.

При розрахунку процентів за користування кредитними ресурсами приймається метод „факт/факт, при якому до розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці та у році.

При розрахунку процентів враховується перший день користування кредитними ресурсами та не враховується останній день користування кредитними ресурсами (день погашення позичкової заборгованості).

Нарахування та сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюються у тій валюті, в якій були отримані кредити у межах відкритої кредитної лінії.

Пунктом 9.1. договору про відкриття кредитної лінії визначено строк його дії, згідно якого цей договір цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до „05 січня 2017 року, а в невиконаних зобовязань позичальника - до повного та належного їх виконання.

13.06.2013 сторонами було підписано додатковий договір до договору про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 р., згідно з умовами якого сторони дійшли згоди викласти п. 1.1. договору у наступній редакції: „Банк відкриває позичальнику відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 625 000, 00 дол. США з правом конвертації іноземної валюти в національну валюту та 0, 00 грн терміном до „05 січня 2017 року, на поповнення обігових коштів та погашення кредитної заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 339/5 від 25.11.2010 р.

Зменшення кредитної заборгованості здійснюєтьсящомісячно, починаючи з липня 2013 року, в сумі 20 000, 00 дол. США, остаточне погашення кредитної заборгованості в сумі 785 000, 00 дол. США здійснюється не пізніше „05 січня 2017 р.

12.11.2013 між ПАТ Український професійний банк та ПрАТ Банкомзвязок був підписаний додатковий договір до договору про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 р., згідно з умовами якого сторони дійшли згоди викласти п. 1.4. договору у наступній редакції: „Плата за користування одержаними кредитними ресурсами в доларах США з 01.12.2013 р. встановлюється в розмірі 13, 5 % річних.

На виконання умов договору про відкриття кредитної лінії позивачем 13.06.2013 було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах кредитного ліміту у розмірі 1 625 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 17321617 від 13.06.2013, розрахунком заборгованості станом на 26.08.2015, доданим до позовної заяви, які долучені до матеріалів справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із наданням грошових коштів в кредит, забезпеченням виконання зобовязання здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 цього ж кодексу розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як визначено 1046 цього ж кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ст. 1048 вказаного кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 цього ж кодексу передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

27.05.2015 між ПАТ Український професійний банк, ПрАТ Банкомзвязок та третьою особою-3 ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 732/5-1, згідно з умовами п. 1.1. якого за договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013, банк відкрив відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 185 000,00 дол. США, терміном до 05.01.2017, на поповнення обігових коштів та погашення кредитної заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 339/5 від 25.11.2010.

Станом на 27.05.2015 кредитна заборгованість становить 695 125, 35 дол. США.

Згідно з п. 1.2. поруки поручитель бере на себе зобовязання в повному обсязі відповідати перед банком як солідарний боржник за кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки у разі повного або часткового невиконання позичальником/поручителем зобовязань за кредитним договором в передбачені кредитним договором строки, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок поручителя.

Пунктом 3.1. договору поруки визначено строк його дії, згідно якого цей договір набуває чинності з 27 травня 2015 року та діє до 05 січня 2017 року, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за вищевказаним кредитним договором та всіма додатковими договорами до нього.

Як витікає з матеріалів даної справи станом на 27.05.2015 загальна заборгованість по поверненню кредиту та по поверненню нарахованих відсотків за користування кредитом відповідача перед позивачем за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 складала 703 095, 48 доларів США, з яких 695 125, 35 доларів США - основна заборгованість по кредиту, 7 970, 13 доларів США основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 26.08.2015 р., доданим до позовної заяви, відповідними виписками по особовому рахунку відповідача, наявними у матеріалах справи.

Поручителем за договором поруки від 27.05.2015 ОСОБА_1 платіжними дорученнями в іноземній валюті № 1 від 27.05.2015 р., № 2 від 27.05.2015 р., пререраховані грошові кошти на оплату отриманого відповідачем ПрАТ Банкомзвязок кредиту та заборгованості по сплаті відсотків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Рішенням № 169 від 28.05.2015 „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „УПБ Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато з 29.05.2015 процедуру виведення ПАТ „Український професійний банк з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

У серпні 2015 р. позивач звернувся до відповідача та третьої особи-3 із листами № 01-10/3775 від 06.08.2015 та № 01-10/3803 від 07.08.2015 відповідно, яким повідомив останніх про нікчемність правочинів, а саме договору поруки № 732/5-1, укладеного 27.05.2015 між ПАТ „Український професійний банк, ПрАТ „Банкомзвязок та ОСОБА_1; додаткового договору про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013, укладеного 27.05.2015 між ПАТ „Український професійний банк та ПрАТ „Банкомзвязок; договору про розірвання договору про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013, укладеного 27.05.2015 між ПАТ „Український професійний банк та ПрАТ „Банкомзвязок; всіх документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів повязаних із укладанням договору поруки № 732/5-1 від 27.05.2015 та погашенням ОСОБА_1 заборгованості ПрАТ „Банкомзвязок по договору про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Як зазначають позивач та треті особи Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що третя особа 3 ОСОБА_1 є особою що повязана з банком (позивачем у справі), оскільки він є акціонером банку, а також кредитором, був обізнаний з негативним фінансовим станом позивача та окрім того, є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) позичальника ПрАТ „Банкомзвязок, укладення договору поруки та перерахування коштів за цим договором не було направлено на реальний результат. Вказане позивач підтверджує відомостями про остаточних учасників у структурі власності позивача (т.4 а.с.162-163), листом голові Національного Банку України від 27.05.2015 №01-08/1521 підписаний від імені акціонерів ОСОБА_1 (т.4 а.с.191), додатком до постанови Правління НБУ перелік повязаних із банком осіб станом на 01.05.2015 (т.4 а.с.158-161), довідкою про відсутність факточно отриманих коштів за нікчемною банківською операцією за вказаним договором поруки, звітом аудиторської фірми ТОВ «Інтер Аудит».

Заперечуючи проти вказаних доводів, відповідач та третя особа 3 - ОСОБА_1 зазначають, що вказані документи не є належними доказами, позаяк ОСОБА_1 володіє акціями банку в розмірі 0,0000002 відсотки, що є незначною долею у акціонерному капіталі, грошові кошти були перераховані ОСОБА_1 з власного поточного рахунку, який відкритий у позивача, банк зобовязаний вчинити для клієнта операції, передбачені для рахунків даного виду та може списати грошові кошти з рахунку клієнта у межах залишку грошових коштів на початок операційного дня, а отже такі кошти на рахунку ОСОБА_1 були на день проведення такого перерахунку, а визнання правочину нікчемним можливе лише в судовому порядку.

Проте, суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

В пункті 5 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9 та пункті 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11, розяснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак, це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову. Якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК).

Як визначено пп. 1, 9 ч. 1 ст. 48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку і повноваження, визначені ч. 2 ст. 37 цього Закону.

В силу п. 4 ч. 2 ст. 37 цього ж Закону уповноважена особа має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У відповідності до ч. 2 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Суд погоджується з доводами позивача та третьої особи 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що ОСОБА_1 на день укладення договору поруки та проведення розрахунку за кредитом був кредитором та акціонером ПАТ Український професійний банк, а також був обізнаний з фінансовим станом банку позивача та ознайомлений з віднесенням постановою Правління НБУ №293 від 30.04.2015 ПАТ Український професійний банк до категорії проблемних, що витікає з наданих позивачем документів в т.ч. листі голові НБУ (т.4 а.с.191), що спростовує доводи відповідача та третьої особи 3 ОСОБА_1

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони договору поруки № 732/5-1 від 27.05.2015 ПАТ Український професійний банк (банк), ПрАТ Банкомзвязок (позичальник, кінцевий бенефіціар (контрлер) - ОСОБА_1І.) та третя особа-3 ОСОБА_1 (поручитель) були обізнані щодо фінансової неспроможності банку, договір поруки був спрямований на незаконне виведення активів з банківської установи.

Отже, такий договір протирічить вимогами ч. 3 ст. 38 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а саме п.п. 7, 8 вказаної статті, тобто є нікчемним.

Під час розгляду справи, відповідачем та третьою особою не надано суду доказів оскарження рішення про визнання вказаного договору нікчемним.

Крім того, договір поруки укладений без згоди Національного банку України, в заставі якого (договір застави майнових прав від 24.03.2014 №19/ЗМП) знаходяться майнові права за укладеними між ПАТ Український професійний банк і юридичними та фізичними особами кредитними договорами, чим порушено вимоги ст.ст. 579, 586 Цивільного кодексу України та ст.ст. 7, 17 Закону України Про заставу та пунктів 2.1., 3.4.2., 3.4.5. договору застави, яким встановлено обмеження щодо кредитного договору та договорів забезпечення до нього, зокрема, обовязок заставодавця не відчужувати передані в заставу майнові права в будь-яких спосіб, не обтяжувати їх зобовязаннями на користь третіх осіб та не вносити змін до кредитних договорів та забезпечуваних договорів без отримання попередньої письмової згоди заставодержателя.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зобовязання ПрАТ Банкомзвязок з погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором № 732/5 від 11.06.2013 не є виконаним.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача у даній справі про стягнення з відповідача 695 125,35 доларів США основної заборгованості по кредиту та 31 366,36 доларів США основної заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 2 558,68 доларів США пені за період з 02.06.2015 по 26.08.2015 за несвоєчасну сплату відсотків.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Так, відповідно до п. 8.1. договору Згідно з п. 8.1. договору про відкриття кредитної лінії за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом позичальник на вимогу банку сплачує баку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,2 % від суми простроченої заборгованості за процентами на рахунок банку № 639769433. Пеня нараховується на суму несплачених своєчасно процентів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості, і до дати повного її погашення..

На підставі вказаних норм права та враховуючи, що розрахунок пені за несвоєчасну сплату процентів, доданий до позовної заяви, є вірним, вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 558,68 доларів США, є правомірною, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача у даній справі підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 31.08.2015.

У відповідності до п.22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» станом на момент звернення позивача з даним позовом, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку була звільнена від сплати судового збору.

При цьому, судовий збір за позовом майнового характеру мав справлятись в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

При цьому, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати в 2015 році (1218,00грн) та курс долара станом на 31.08.2015 (21,19), розмір позовних вимог у даній справі в гривневому еквіваленті становив 15 448 577,76грн. Таким чином, враховуючи обмеження встановлені законом розмір судового за подання даного позову становить 1218,00*60=73 080,00грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ГРК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Отже, враховуючи граничний розмір судового збору за подання заяви майнового характеру, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход державного бюджету України у розмірі 73 080,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Банкомзвязок на користь Публічного акціонерного товариства Український професійний банк 695 125,35 доларів США основної заборгованості по кредиту, 31 366,36 доларів США основної заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом, 2 558, 68 доларів США пені, а також 73 080,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 15.12.2016.

Суддя С.І. Чонгова