ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. Справа № 909/607/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Матущака О.І.

ОСОБА_1

при секретарі Лагдан Ю.О.

розглянув апеляційну скаргу Фермерського господарства (далі - ФГ) Прометей за № 664 від 08.09.2016р. (вх. № 01-05/4505/16 від 20.09.2016р.)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.08.2016р.

у справі № 909/607/16 (суддя Гриняк Б. П.)

за позовом: ФГ Прометей, с. Перерив, Коломийський район, Івано-Франківська область

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) Івано-Франківський міськмолокозавод, м. Івано-Франківськ

про стягнення 30725,59 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 представники (довіреності у матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність у матеріалах справи),

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у звязку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 року розгляд справи призначено на 19.10.2016 року.

У судовому засіданні 19.10.2016р. колегією суддів у розгляді справи оголошено перерву до 08.11.2016р.

У звязку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Скрипчук О.С. та з урахуванням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року з наступними змінами і доповненнями, розгляд вищевказаної справи 08.11.2016 року не відбувся, про що було повідомлено сторін.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 р. у справі №909/607/16 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та призначено розгляд справи на 29.11.2016 р.

У судовому засіданні 29.11.2016 р. колегією суддів у розгляді справи оголошено перерву до 07.12.2016р.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.08.2016р. у справі №909/607/16 (суддя Гриняк Б. П.) в задоволенні позову ФГ Прометей до ТДВ Івано-Франківський міськмолокозавод про стягнення 30725,59 грн. з яких: 24032,00 грн. - загальна сума заборгованості; 5678,50 грн. - пеня; 354,59 грн. - 3% річних; 660,50грн. - втрати від інфляції, відмовлено.

Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 655, 692 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 173, 174, 175, 188, 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) і зроблено висновок, що позивач не надав суду доказів надсилання та отримання відповідачем зауваження до протоколу погодження ціни від 01.06.2015р., продовжував здійснювати відповідачу поставку молока, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями податковими накладними, та свідчить про погодження позивачем ціни 4,70 грн. за 1 кг. молока базисної жирності 2 гатунку.

ФГ Прометей не погоджується з ухваленим рішенням суду і вважає його прийнятим з неповним з ясуванням обставин справи. Позивач обгрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що, оскільки, сторонами не був підписаний ОСОБА_5 погодження ціни від 01.06.2015 р., що є Додатком №1 до Договору №1/4 від 01.01.2015р., в якому відповідач запропонував змінити ціну за 1 кг молока базисної жирності 2 ґатунку на 4, 70 грн. з врахуванням ПДВ, а тому відповідач повинен був виписувати молоко по ціні згідно Додатку №1 до Договору №1/4 від 01.01.2015р. ОСОБА_5 погодження ціни від 15 травня 2015р., в якому встановлено ціну за 1кг молока базисної жирності 2 гатунку в розмірі - 5,00 грн. з врахуванням ПДВ. Зазначає про відсутність згоди позивача на зміну умов договору. Просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.08.2016р. у справі №909/607/16, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТДВ Івано-Франківський міськмолокозавод, зокрема, вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про погодження позивача з запропонованими умовами ОСОБА_5 погодження ціни від 01.06.2015 р., зазначає про помилковість проведеного розрахунку, оскільки поставка товару та його оплата здійснювались кожен день, та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, при цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

01 січня 2015 року між ТДВ Івано-Франківський міськмолокозавод (покупець) та ФГ Прометей (продавець) укладено Договір №1/4 на закупівлю молока у сільськогосподарських виробників усіх форм власності на 2015 р. (а.с. 16, т.1).

Згідно п. 3.1. Договору №1/4 від 01.01.2015 р. покупець закупляє молоко у продавця за договірними цінами, обумовленими протоколом погодження цін, який є додатком до цього Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору №1/4 від 01.01.2015 р. він діє до 31 грудня 2016р.

Відповідно до п.6.2 Договору всі зміни та доповнення до нього оформляються в письмовій формі і затверджуються сторонами договору.

15 травня 2015 р. між сторонами підписано Додаток № 1 до Договору № 1/4 від 01.01.2015р. ОСОБА_5 погодження ціни, згідно якого встановили ціну за 1 кг молока базисної жирності 2 гатунку - 5,00 грн. з врахуванням ПДВ (а.с. 17, т.1). Даний протокол погодження ціни підписаний та скріплений печатками сторін.

01 червня 2015 року відповідачем на адресу позивача направлено Додаток №1 до Договору №1/4 від 01.01.2015 р. "ОСОБА_5 погодження ціни від 01.06.2015р.", в якому запропонував змінити ціну за 1 кг молока базисної жирності 2 ґатунку на 4,70 грн. з врахуванням ПДВ (а.с. 193. т. 1). Даний протокол підписаний та скріплений печаткою відповідача. Позивачем протокол не підписано та не скріплено його печаткою.

Факт отримання вищезазначеного протоколу позивачем не заперечується. Як зазначає позивач, відповідач не дотримався умов Договору щодо ціни і почав виписувати молоко за ціною 4,70 грн. з врахуванням ПДВ, внаслідок чого, згідно поданих позивачем розрахунків, утворилась заборгованість в сумі 24 032,00 грн.

Предметом позову є вимога про стягнення 30725,59 грн. з яких : 24032 грн. - загальна сума заборгованості за закуплене молоко; 5678,50 грн. - пеня; 354,59 грн. - 3% річних; 660,50 грн. - втрати від інфляції.

Згідно ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Між сторонами у справі 01.01.2015р. було укладено Договір №1/4 на закупівлю молока у сільськогосподарських виробників усіх форм власності на 2015 р.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні зазначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію змінити умови договору у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти (змінити) договір, ця дія є прийняттям пропозиції (ст. 8, ЦК України, ч. 2 ст. 642 ЦК України). Позивач продовжував здійснювати відповідачу поставку молока, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями податковими накладними , та свідчить про погодження позивачем ціни 4,70 грн. за 1 кг. молока базисної жирності 2 гатунку.

З такими твердженнями суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Стаття 642 ЦК України регулює відносини на стадії укладення договору, і вона не може бути застосована, оскільки у даній справі договір було укладено сторонами 01.01.2015р.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Крім того, згідно п.6.2 Договору №1/4 від 01.01.2015 р., всі зміни та доповнення до договору оформляються у письмовій формі і затверджуються сторонами договору.

У даній справі сторони не досягли згоди щодо зміни ціни за 1 кг молока базисної жирності 2 ґатунку на 4,70 грн. з врахуванням ПДВ з 01 червня 2015 року згідно запропонованого відповідачем ОСОБА_5 погодження ціни від 01.06.2015р.

Згідно ч. 4 ст. 188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, судом першої інстанції помилково зазначено у оскаржуваному рішенні про те, що позивач продовжував здійснювати відповідачу поставку молока, що свідчить про погодження позивачем ціни 4,70 грн. за 1 кг. молока базисної жирності 2 гатунку.

Отже, ціна з 01.06.2015р. не змінювалась та становила за 1 кг молока базисної жирності 2 гатунку - 5,00 грн. з врахуванням ПДВ згідно ОСОБА_5 погодження ціни від 15 травня 2015 р. Додаток № 1 до Договору № 1/4 від 01.01.2015р.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних умов щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.1 Договору № 1/4 від 01.01.2015р. розрахунки покупця із продавцем за одержану сировину проводяться з відтермінуванням на протязі десяти банківських днів.

У позовній заяві позивач зазначає про наявність 24032 грн. заборгованості за закуплене молоко. Однак, згідно наявних у матеріалах справи приймальних квитанцій на закупівлю молока, платіжних доручень у відповідача відсутня заборгованість за продане позивачем молоко згідно Договору № 1/4 від 01.01.2015р.

З наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача відсутня заборгованість згідно Договору № 1/4 від 01.01.2015р., а тому відсутні правові підстави для стягнення 30725,59 грн. з яких: 24032 грн. - загальна сума заборгованості за закуплене молоко; 5678,50 грн. - пеня; 354,59 грн. - 3% річних; 660,50 грн. - втрати від інфляції. у звязку із чим не можна стверджувати про порушення прав та законних інтересів позивача. Слід також зазначити, що укладеним договором сторони не передбачили стягнення пені за невиконання відповідачем обовязку з оплати вартості товару.

Відповідно до статті 84 ГПК України у мотивувальній частині рішення вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43 ГПК України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального права.

При наданні правової оцінки обставин даної справи, колегія суддів враховує розяснення, наведені в п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (зі змінами та доповненнями), відповідно до яких не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Усе викладене дає підстави для залишення без задоволення апеляційної скарги, у звязку із чим згідно із ст. 49 ГПК України на апелянта покладаються судові витрати.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.08.2016р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ФГ Прометей.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 12.12.2016р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.