ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.2016р. Справа № 905/2372/16

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючого судді Ніколаєвої Л.В., суддів Огороднік Д.М., Філімонової О.Ю.,

при секретарі судового засідання Паніна Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз»

про стягнення 270 074,33 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 14-137 від 13.05.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 03-05/311 від 06.09.2016р.

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» 270 074,33 грн., з яких:

- 111 649,66 грн. (із врахуванням письмових пояснень позивача щодо розміру пені) пені за період з 20.11.2014р. по 03.09.2015р.;

- 10 581,55 грн. 3 % річних за період з 20.02.2014р. по 03.09.2015р.;

- 147 843,12 грн. інфляційних втрат за період березень 2014р.- серпень 2015 р.

Позовні вимоги з посиланням на статті 525, 526, 599, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов типового договору на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) № 08/1866-13 від 28.04.2014р. в частині своєчасних розрахунків за спожитий природний газ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.08.2016р. вказана позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/2372/16 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 20.09.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.09.2016р. розгляд справи відкладений на 10.10.2016р.

05.10.2016р. за вх.№28733/16 господарський суд одержав від відповідача відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить суд у задоволенні позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» щодо стягнення пені у розмірі 111 649,95 грн., 3% річних у розмірі 10 581,55 грн., інфляційних витрат у розмірі 147 843,12 грн., загалом 270 074,62 грн. за договором № 08/1866-13 на купівлю-продаж природного газу від 28.04.2014р. відмовити у повному обсязі; стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» пеню у розмірі 13 081,95 грн., 3% річних у розмірі 1 040,08 грн., інфляційних витрат у розмірі 0 грн., загалом 14 122,03 грн. за договором № 08/1866-13 на купівлю-продаж природного газу від 28.04.2014р. з посиланням на те, що:

- розрахунок позовних вимог здійснений позивачем з порушенням умов п.п. 6.1, 7.2, ст. 11 договору № 08/1866-13 на купівлю-продаж природного газу від 28.04.2014р., умовами яких передбачено нарахування пені на заборгованість, що існувала станом на дату закінчення строку дії договору;

- грошові зобовязання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» визначені позивачем з 20.02.2014р., але акти-приймання-передачі природного газу за період січень-березень 2014р. підписані сторонами тільки 30.04.2014р.;

- строк невиконання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» грошових зобовязань за договором становить 45 днів з 21.07.2015р. по 03.09.2015р., а тому, з огляду на дату звернення позивача до суду з даним позовом 06.08.2016р. (дата штемпелю поштового відділення на конверті) та враховуючи строки позовної давності, передбачені ст.258 ЦК України, строк нарахування неустойки позивачем відповідачу становить 28 днів з 06.08.2015р. по 03.09.2015р.

В додаток до відзиву відповідачем надано клопотання від 03.10.2016р. № 974 про застосування строку позовної давності, згідно з яким останній просить суд застосувати до позовних вимог про стягнення пені строк позовної давності, а також контррозрахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, інформацію про порядок зарахування грошових коштів сплачених НАК «Нафтогаз України» за послуги, надані в 2014-2015р.р., згідно з умовами договору між ПАТ «Маріупольгаз» та НАК «Нафтогаз України» №08/1866-13 від 28.04.2014р., довідку взаємних розрахунків між сторонами за період з 01.01.2014р. по 30.01.2016р., платіжні доручення №3625 від 30.05.2014р. на суму 55 491,03 грн., № 3697 від 05.06.2014р. на суму 703 599,34 грн., №4284 від 26.06.2014р. на суму 17 466,96 грн., № 4845 від 31.07.2014р. на суму 14 671,03 грн., № 5286 від 26.08.2014р. на суму 12 738,44 грн., № 5926 від 25.09.2014р. на суму 10 859,90 грн., №6586 від 27.10.2014р. на суму 11 989,93 грн., № 7262 від 25.11.2014р. на суму 52 879,93 грн., № 8063 від 29.12.2014р. на суму 127 025,56 грн., №1518 від 26.03.2015р. на суму 159 723,84 грн., № 2585 від 22.05.2015р. на суму 168 331,75 грн., №3357 від 03.07.2015р. на суму 132 114,32 грн., № 4559 від 03.09.2015р. на суму 281 207,92 грн., витяг з банківських виписок по взаємним розрахункам станом з 01.01.2014р. по 30.01.2016р. між ПАТ «Маріупольгаз» та НАК «Нафтогаз України» згідно договору №08/1866-13 від 28.04.2014р., зведений аналіз нарахувань пені, інфляційних та 3% річних згідно позовної заяви по договору з НАК «Нафтогаз України» №08/1866-13 від 28.04.2014р., витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.02.2016р. щодо відповідача, відомості з ЄДРПОУ станом 11.02.2015р. щодо відповідача, статут відповідача, довіреність № 03-5/311 від 06.09.2016р., наказ відповідача від 13.11.2014р. № 231, постанови ВГСУ від 27.04.2016р. по справі № 918/908/15.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.10.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача (за вх.№29153/16 від 10.10.2016р.) строк вирішення спору по справі продовжений до 25.10.2016р. та розгляд справи відкладений на 24.10.2016р.

24.10.2016р. за вх.№30353/16 господарський суд одержав додаткові письмові пояснення відповідача, згідно з якими останній просить суд у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 111 649,95 грн., 3% річних в розмірі 10 581,55 грн., інфляційних витрат в розмірі 147 843,12 грн., загалом 270 074,62 грн. за договором №08/1866-13 на купівлю-продаж природного газу від 28.04.2014р. відмовити у повному обсязі; стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» 3% річних у розмірі 1 040,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 0 грн., загалом 1040,08 грн. за договором №08/1866-13 на купівлю-продаж природного газу від 28.04.2014р. з посиланням на те, що відповідач є виконавцем житлово-комунальних послуг по газопостачанню і надає такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, а статтею 2 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Таким чином, з врахуванням строку позовної давності та дати початку дії мораторію згідно вказаного Закону позовні вимоги про стягнення пені є необґрунтованими та незаконними.

На підтвердження зазначених обставин відповідач надав належним чином засвідчені копії ліцензій НКРЕ АГ №507428 від 17.05.2011р., НКРЕКП АЕ №295548 від 15.04.2015р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.10.2016р. (із врахуванням ухвали про виправлення описки від 24.10.2016р.) справу № 905/2372/16 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Донецької області. Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.10.2016р. для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Огороднік Д.М., Філімонова О.Ю. Тією ж датою справу прийнято до колегіального розгляду у вказаному складі суддів, розгляд справи призначений на 22.11.2016р., про що винесено відповідну ухвалу суду від 25.10.2016р.

У судовому засіданні 22.11.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду письмові пояснення за вх.№33573/16 від 22.11.2016р., згідно з якими зазначає, що:

- ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не є «енергопостачальною компанією», а тому норми ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин;

- прострочення грошового зобовязання відповідача за договором не повязане з моментом реального підписання відповідного акту прийому-передачі природного газу, оскільки такий обовязок прямо не передбачено угодою сторін;

- нарахування позивачем пені є вірним, відповідає чинному законодавству та умовам договору, а також здійснене в межах строку позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України.

Також представник позивача надав письмові пояснення про допущення технічної помилки в прохальній частині позову щодо розміру пені, заявленого до стягнення.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.11.2016р. проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№28733/16 від 05.10.2016р.), додаткових письмових поясненнях (вх.№30353/16 від 24.10.2016р.) та підтримав клопотання про застосування строку позовної давності від 03.10.2016р. № 974.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 22.11.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

28 квітня 2014 року на виконання рішення господарського суду м. Києва від 29.01.2014р. по справі №910/22775/13, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014р. по справі №910/22775/13, між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (відповідач, покупець) укладено типовий договір на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) № 08/1866-13, за умовами п.1.1. якого (у редакції додаткової угоди №4 від 22.12.2014р.) продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2014-2015 роках природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до умов пункту 1.2. договору (у редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р.) газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації субєктам господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних котелень), установлених на дахові та прибудованих, в обсягах природного газу, який використовується для виробництва теплової енергії для потреб населення.

У пункті 2.1. договору узгоджено, що продавець передає покупцеві у 2014 році газ в обсязі до 1 690 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів, а саме, І квартал 2014р. - 830 тис. куб.м: січень - 280 тис. куб.м, лютий - 300 тис.куб.м, березень - 250 тис.куб.м; ІІ квартал 2014р. - 200 тис. куб.м: квітень - 130 тис.куб.м., травень - 35 тис.куб.м, червень - 35 тис.куб.м; ІІІ квартал 2014р. - 100 тис. куб.м.: липень - 30 тис.куб.м., серпень - 35 тис.куб.м, вересень - 35 тис.куб.м; ІV квартал 2014р. - 560 тис. куб.м: жовтень - 130 тис. куб. м; листопад - 180 тис.куб.м; грудень - 250 тис. куб. м.

В подальшому до п. 2.1 ст. 2 договору «Кількість та якість газу» неодноразово вносились зміни, про що сторонами укладено додаткові угоди №1 від 28.04.2014р., №4 від 22.12.2014р., №5 від 27.03.2015р. Так, додатковою угодою № 5 від 27.03.2015р., п.2.1 ст. 2 договору викладено в наступній редакції: «Продавець передає покупцеві у період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. газ в обсязі до 2 847,958 тис. куб.м.: у 2014р. 1 345,468 тис. куб. м.; у 2015р. - до 1 502,490 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів, І квартал 2015р. 572,490 тис. куб.м: січень 208,696 тис. куб.м, лютий 163,794 тис.куб.м, березень - 200 тис.куб.м; ІІ квартал 2015р. - 185 тис. куб.м: квітень - 120 тис.куб.м., травень - 35 тис.куб.м, червень - 30 тис.куб.м; ІІІ квартал 2015р. - 95 тис. куб.м.: липень - 30 тис.куб.м., серпень - 30 тис.куб.м, вересень - 35 тис.куб.м; ІV квартал 2015р. - 650 тис. куб.м: жовтень - 100 тис. куб. м; листопад - 200 тис.куб.м; грудень - 350 тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. (п. 3.3 договору). Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.04.2014р.).

За змістом п.5.2 договору ціна за 1000 куб.м. природного газу на момент укладання договору становить 752,3529 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, транспортування природного газу розподільними трубопроводами і постачання природного газу за регульованим тарифом. До сплати ціна за 1000 куб.м. природного газу - 752,3529 грн., крім того, ПДВ - 20%, усього з ПДВ 902,8235 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на природний газ вона є обовязковою для сторін за договором з моменту введення її в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до договору.

Сторонами неодноразово вносились зміни в п.5.2 договору, про що укладалися додаткові угоди, згідно з якими ціна за 1000 куб.м. природного газу становила:

- з 01.05.2014р. 820,3530 грн. з ПДВ (додаткова угода №2 від 14.05.2014р.),

- з 01.06.2014р. 806,5883 грн. з ПДВ (додаткова угода №3 від 20.06.2014р.),

- з 01.04.2015р. 2 068,8823 грн. з ПДВ (додаткова угода №5 від 27.03.2015р.).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем протягом 5-ти календарних днів після підписання сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. (пункт 6.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 28.04.2014р. п.6.1 викладено в наступній редакції: «Оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.» (пункт 5 додаткової угоди).

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Неустойка нараховується продавцем протягом шести місяців, що передують дню звернення з вимогою, претензією, позовом. (пункт 7.2. договору).

Додатковою угодою №1 від 28.04.2014р. п. 7.2. договору викладено в наступній редакції: «У разі, якщо до 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині постави газу (Розділ ХІ Договору) покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1 Договору)» (пункт 6 додаткової угоди).

Відповідно до умов п. 9 додаткової угоди №1 від 28.04.2014р. дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 01 січня 2014р. в частині пунктів 1,2,3,4 та з 18.03.2014р. в частині пунктів 5,6,7.

Договір набуває чинності з 01 січня 2014р. і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного погашення заборгованості.(ст. 11 договору).

Додатковими угодами № 4 від 22.12.2014р. та № 5 від 27.03.2015р. продовжений строк дії договору в частині реалізації газу до 31.03.2015р. та до 31.12.2015р. відповідно.

19.06.2015р. між сторонами укладена додаткова угода № 6, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди щодо строку дії договору в частині реалізації газу - до 30.06.2015р. (включно), в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення, а також щодо припинення дії договору №08/1866-13 від 28.04.2014р. в частині поставки природного газу - з 01 липня 2015 року.

Так, за період січень-грудень 2014 року, січень-червень 2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 748 099,95 грн., а саме: у січні 2014р. на суму 250 342,12 грн., у лютому 2014р. на суму 256 021,78 грн., у березні 2014р. на суму 171 724,25 грн., у квітні 2014р. на суму 81 002,22 грн., у травні 2014р. на суму 17 466,96 грн., у червні 2014р. на суму 14 671,03 грн., у липні 2014р. на суму 12 738,44 грн., у серпні 2014р. на суму 10 859,90 грн., у вересні 2014р. на суму 11 989,93 грн., у жовтні 2014р. на суму 52 879,93 грн., у листопаді 2014р. на суму 127 025,56 грн., у грудні 2014р. на суму 159 723,84 грн., у січні 2015р. на суму 168 331,75 грн., у лютому 2015р. на суму 132 114,32 грн., у березні 2015р. на суму 104 047,46 грн., у квітні 2015р. на суму 122 781,96 грн., у травні 2015р. на суму 35 295,13 грн., у червні 2015р. на суму 19 083,37 грн., що підтверджується відповідними актами приймання передачі природного газу, підписаними сторонами та скріпленими печатками підприємств.

Оплату за отриманий природний газ відповідач здійснив в повному обсязі, але з порушенням строків визначених умовами типового договору на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) № 08/1866-13 від 28.04.2014р., а саме, 30.05.2014р. 55 491,03 грн., 05.06.2014р. 703 599,34 грн., 26.06.2014р. 17 466,96 грн., 31.07.2014р. 14 671,03 грн., 26.08.2014р. 12 738,44 грн., 25.09.2014р. 10 859,90 грн., 27.10.2014р. 11 989,93 грн., 25.11.2014р. 52 879,93 грн., 29.12.2014р. 127 025,56 грн., 26.03.2015р. 159 723,84 грн., 22.05.2015р. 168 331,75 грн., 03.07.2015р. 132 114,32 грн., 03.09.2015р. 281 207,92 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3625 від 30.05.2014р., № 3697 від 05.06.2014р., № 4284 від 26.06.2014р., № 4845 від 31.07.2014р., № 5286 від 26.08.2014р., № 5926 від 25.09.2014р., № 6586 від 27.10.2014р., № 7262 від 25.11.2014р., № 8063 від 29.12.2014р., № 1518 від 26.03.2015р., № 2585 від 22.05.2015р., № 3357 від 03.07.2015р., № 4559 від 03.09.2015р.

Неналежне виконання відповідачем умов типового договору на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) № 08/1866-13 від 28.04.2014р. в частині своєчасної оплати спожитого у січні-грудні 2014р., січні-червні 2015р. природного газу зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача 111 649,66 грн. пені (із врахуванням письмових пояснень позивача щодо розміру пені), 10 581,55 грн. 3 % річних, 147 843,12 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено типовий договір на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) № 08/1866-13 від 28.04.2014р. згідно з яким, позивач зобовязався передати у власність покупцю природний газ, а відповідач прийняти та оплатити цей природний газ у строки та на умовах визначених даним договором.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Зобов'язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня, розмір, порядок та строк її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 111 649,66 грн. (із врахуванням письмових пояснень позивача щодо розміру пені), нараховану за період з 20.11.2014р. по 03.09.2015р. за зобов'язаннями жовтня-грудня 2014р., січня-червня 2015р.

У пункті 7.2 Договору (у редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р.) визначено, що у разі, якщо до 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (Розділ ХІ Договору) покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1 Договору).

Отже, сторони погодили, що нарахування пені здійснюватиметься лише у випадку наявності заборгованості станом на 20-е число місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, визначили суму, на яку нараховуватиметься пеня - сума боргу станом на 20-е число місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу та погодили, що нарахування пені здійснюватиметься у порядку, передбаченому п. 6.1. договору. При цьому, враховуючи умови п.9 додаткової угоди №1 від 28.04.2014р., сторони розповсюдили такий порядок на правовідносини, що виникли між ними з 18.03.2014р.

Разом з тим, умовами додаткової угоди № 6 від 19.06.2015р. до типового договору на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) № 08/1866-13 від 28.04.2014р. сторони визначили, що строк дії договору в частині реалізації газу становить з 01.01.2014р. по 30.06.2015р. (включно), а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення. При цьому, сторони також дійшли згоди про припинення дії договору в частині поставки природного газу з 01.07.2015р.

Тобто, датою, з настанням якої сторони повязують виникнення у відповідача обовязку зі сплати пені у разі наявності у останнього заборгованості з оплати отриманого природного газу, є 20.07.2015р.

Як встановлено судом, заборгованість за природний газ за зобовязаннями жовтня-грудня 2014р., січня-лютого 2015р. станом на 20.07.2015р. відповідачем була погашена у повному обсязі, що у відповідності до умов п. 7.2 договору виключає відповідальність відповідача у вигляді застосування до останнього штрафних санкцій.

Водночас, заборгованість за природний газ за зобовязаннями березня 2015р. на суму 104 047,46 грн., за зобовязаннями квітня 2015р. на суму 122 781,96 грн., за зобовязаннями травня 2015р. на суму 35 295,13 грн., за зобовязаннями червня 2015р. на суму 19 083,37 грн. (загальна сума 281 207,92 грн.) станом на 20.07.2015р. відповідачем погашена не була, що, в свою чергу, є підставою для нарахування позивачем пені на вказані суми боргу, дотримуючись при цьому порядку, передбаченого п. 6.1 договору, тобто, починаючи з 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З розрахунку позивача вбачається, що останній здійснює нарахування пені за період з 20.11.2014р. по 03.07.2015р. за зобов'язаннями жовтня-грудня 2014р., січня-лютого 2015р. на заборгованість, яка станом на 20.07.2015р. фактично не існувала, що є неправомірним, оскільки умовами п. 7.2 договору встановлений обовязок відповідача щодо сплати пені лише у разі наявності заборгованості станом на 20.07.2015р.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, нарахованої позивачем за період з 20.04.2015р. по 03.09.2015р. за зобовязаннями березня-червня 2015р. господарський суд виходить з наступного.

У ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно з ч.2 ст.2 вказаного Закону встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за функціональним призначенням житлово-комунальні послуги розподіляються, зокрема, на комунальні послуги, до яких належать: централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Так, згідно з п.3.2. Статуту відповідача останній здійснює такі види діяльності, в тому числі, виробництво газу; розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Крім того, з наявної в матеріалах справи ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Серії АЕ №295548 від 15.04.2015р. вбачається, що відповідач здійснює постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. Тобто, відповідач є виконавцем комунальної послуги з газопостачання.

При цьому, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Маріуполь Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. До того ж, проведення антитерористичної операції у м. Маріуполь є загальновідомим фактом, який на підставі статті 35 ГПК України не потребує доказування.

Відповідно до п.6 Статуту ПАТ «НАК «Нафтогаз України», затвердженого постановою КМУ від 05.12.2015р. № 1002, предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу, газу (метану) вугільних родовищ; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ, постачання нафти, скрапленого газу та газового конденсату.

Згідно п.2 ст.1 Постанови КМУ від 25.07.2012р. № 705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн.куб.метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії. Враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, що підтверджується матеріалами справи, то підприємство позивача є постачальником енергоресурсу.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов типового договору на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) № 08/1866-13 від 28.04.2014р. (Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 29.09.2015р. по справі № 908/6344/14, від 24.02.2016р. по справі № 905/1353/15, від 17.05.2016р. по справі №905/3184/15).

Одночасно, згідно із ст.3 вказаного нормативно-правового акту передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне опублікування розглядуваного Закону України відбулось 06.02.2015р. у газеті «Голос України» (№21).

Тобто, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015р.

Таким чином, з врахуванням положень ст.ст.1, 2 вищезазначеного Закону нарахування позивачем пені за період з 20.04.2015р. по 03.09.2015р. за зобовязаннями березня 2015р., за період з 20.05.2015р. по 03.09.2015р. за зобовязаннями квітня 2015р., за період з 20.06.2015р. по 03.09.2015р. за зобовязаннями травня 2015р. та за період з 20.06.2015р. по 03.09.2015р. за зобовязаннями червня 2015р. є безпідставним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 10 581,55 грн., нараховані за період з 20.02.2014р. по 03.09.2015р. за зобов'язаннями січня-грудня 2014р., січня-червня 2015р.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон» із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, сума 3% річних становить:

- за період з 06.05.2014р. по 04.06.2014р. за зобовязаннями січня 2014р. - 589,92 грн.;

- за період з 06.05.2014р. по 04.06.2014р. за зобовязаннями лютого 2014р.- 631,29 грн.;

- за період з 20.05.2014р. по 04.06.2014р. за зобовязаннями березня 2014р. 225,83 грн.;

- за період з 20.05.2014р. по 04.06.2014р. за зобовязаннями квітня 2014р. 106,52 грн.;

- за період з 20.06.2014р. по 25.06.2014р. за зобовязаннями травня 2014р. 8,61 грн.;

- за період з 22.07.2014р. по 30.07.2014р. за зобовязаннями червня 2014р. 10,85 грн.;

- за період з 20.08.2014р. по 25.08.2014р. за зобовязаннями липня 2014р. 6,28 грн.;

- за період з 22.09.2014р. по 24.09.2014р. за зобовязаннями серпня 2014р. 2,68 грн.;

- за період з 20.10.2014р. по 26.10.2014р. за зобовязаннями вересня 2014р. 6,90 грн.;

- за період з 20.11.2014р. по 24.11.2014р. за зобовязаннями жовтня 2014р. 21,73 грн.;

- за період з 22.12.2014р. по 28.12.2014р. за зобовязаннями листопада 2014р. 73,08 грн.;

- за період з 20.01.2015р. по 25.03.2015р. за зобовязаннями грудня 2014р. 853,32 грн.;

- за період з 20.02.2015р. по 21.05.2015р. за зобовязаннями січня 2015р. 1259,03 грн.;

- за період з 20.03.2015р. по 02.07.2015р. за зобовязаннями лютого 2015р. 1140,16 грн.;

- за період з 20.04.2015р. по 02.09.2015р. за зобовязаннями березня 2015р. 1163,05 грн.;

- за період з 20.05.2015р. по 02.09.2015р. за зобовязаннями квітня 2015р. 1069,72 грн.;

- за період з 22.06.2015р. по 02.09.2015р. за зобовязаннями травня 2015р. 211,77 грн.;

- за період з 20.07.2015р. по 02.09.2015р. за зобовязаннями червня 2015р. 70,58 грн.

Загальний розмір 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу за зобовязаннями січня-грудня 2014р., січня-грудня 2015р. становить 7 451,32 грн. (589,92 грн. + 631,29 грн. + 225,83 грн. + 106,52 грн. +8,61 грн. + 10,85 грн. + 6,28 грн. + 2,68 грн. + 6,90 грн. + 21,73 грн. + 73,08 грн. + 853,32 грн. + 1259,03 грн. + 1140,16 грн. + 1163,05 грн. + 1069,72 грн. + 211,77 грн. + 70,58 грн.), а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

При цьому, при визначенні початкової дати прострочення відповідача за зобовязаннями січня лютого 2014р. суд виходив з умов п. 6.1. договору, яким передбачений остаточний розрахунок за фактично переданий газ протягом 5-ти календарних днів після підписання сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць (без врахування змін, які внесені додатковою угодою № 1 від 28.04.2014р., оскільки сторони погодили, що відповідні зміни поширюють свою дію з 18.03.2014р.), а також з того, що акти приймання передачі природного газу за січень - лютий 2014р., в яких визначені остаточні розмір обсягів постачання газу за вказаний період та відповідний розмір зобовязань відповідача з оплати отриманого природного газу, підписані сторонами 30.04.2014р. Тобто, початковою датою прострочення відповідача з оплати отриманого природного газу у січні лютому 2014р. є 06.05.2014р. (протягом 5-ти календарних днів після підписання сторонами актів приймання-передачі газу).

При визначенні початкової дати прострочення відповідача за зобовязаннями березня 2014р. суд виходив з умов п. 6.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р., яким передбачений остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, а також з того, що акт приймання передачі природного газу за березень 2014р., в якому визначені остаточні розмір обсягів постачання газу за вказаний період та відповідний розмір зобовязань відповідача з оплати отриманого природного газу, підписаний сторонами 30.04.2014р. Тобто, початковою датою прострочення відповідача з оплати отриманого природного газу у березні 2014р. є 20.05.2014р. (до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (у даному випадку складання акту)).

При визначенні початкової дати прострочення відповідача за зобовязаннями квітня грудня 2014р., січня червня 2015р. суд виходив з умов п. 6.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р., яким передбачений остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, а також з того, що акти приймання передачі природного газу за квітень грудень 2014р., січень червень 2015р., в яких визначені остаточні розмір обсягів постачання газу за вказаний період та відповідний розмір зобовязань відповідача з оплати отриманого природного газу, підписані 30.04.2014р., 31.05.2014р., 30.06.2014р., 31.07.2014р., 31.08.2014р., 30.09.2014р., 31.10.2014р., 30.11.2014р., 31.12.2014р., 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р. Тобто, початковими датами прострочення відповідача з оплати отриманого природного газу у період квітень грудень 2014р., січеньчервень 2015р. є 20.05.2014р., 20.06.2014р., 22.07.2014р., 20.08.2014р., 22.09.2014р., 20.10.2014р., 20.11.2014р., 22.12.2014р., 20.01.2015р., 20.02.2015р., 20.03.2015р., 20.04.2015р., 20.05.2015р., 22.06.2015р., 20.07.2015р. відповідно.

Також, при перерахунку 3% річних судом враховано вимоги ч.5 ст.254 ЦК України, та те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Між тим, з розрахунку позивача вбачається, що останнім помилково не враховано те, що зобовязання з оплати природного газу, отриманого у червні 2014р. повинно було виконане відповідачем не пізніше 21.07.2014р. включно з урахуванням того, що останній день строку (19.07.2014р.) та наступний за ним день (20.07.2014р.) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), а тому прострочення відповідача з оплати природного газу, отриманого у червні 2014р. розпочалось з 22.07.2014р. Водночас, прострочення відповідача з оплати природного газу, отриманого у серпні, листопаді 2014р. та травні 2015 р., з огляду на те, що останні дні строку розрахунків (19.09.2014р., 19.12.2014р., 19.06.2015р.) передували вихідним дням (20.09.2014р. та 21.09.2014р., 20.12.2014р. та 21.12.2014р., 20.06.2015р. та 21.06.2015р.) розпочалось з 22.09.2014р., 22.12.2014р., 22.06.2015р. відповідно. Крім того, позивачем помилково здійснено нарахування 3% річних за період, коли заборгованість ще не виникла (за зобовязаннями січня-березня 2014р.), а також включені дні фактичних сплат суми заборгованості в період часу, за який здійснюється нарахування.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 147 843,12 грн., нараховані за період з березня 2014р. по серпень 2015р. за зобов'язаннями січня - березня, грудня 2014р., січня-березня 2015р.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», із врахуванням вірно встановленого періоду нарахування, сума інфляційних втрат становить:

- за період з 01.02.2015р. по 28.02.2015р. на суму боргу 159 723,84 грн. за зобовязаннями грудня 2014р. - 8 465,36 грн.;

- за період з березня 2015р. по квітень 2015р. на суму боргу 168 331,75 грн. за зобовязаннями січня 2015р. 44 291,45 грн.;

- за період з квітня 2015р. по червень 2015р. на суму боргу 132 114,32 грн. за зобовязаннями лютого 2015р. 22 425,13 грн.;

- за період з травня 2015р. по серпень 2015р. на суму боргу 104 047,46 грн. за зобовязаннями березня 2015р. - 801,22 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати природного газу за зобовязаннями грудня 2014р., січня-березня 2015р. становить 75 983,16 грн. (8 465,36 грн. + 44 291,45 грн. + 22 425,13 грн. + 801,22 грн.), а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом в частково у визначеному судом розмірі.

При цьому, при визначенні початкової дати прострочення відповідача за зобовязаннями січня лютого 2014р. суд виходив з умов п. 6.1. договору, яким передбачений остаточний розрахунок за фактично переданий газ протягом 5-ти календарних днів після підписання сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць (без врахування змін, які внесені додатковою угодою № 1 від 28.04.2014р., оскільки сторони погодили, що відповідні зміни поширюють свою дію з 18.03.2014р.), а також з того, що акти приймання передачі природного газу за січень - лютий 2014р., в яких визначені остаточні розмір обсягів постачання газу за вказаний період та відповідний розмір зобовязань відповідача з оплати отриманого природного газу, підписані сторонами 30.04.2014р. Тобто, початковою датою прострочення відповідача з оплати отриманого природного газу у січні-лютому 2014р. є 06.05.2014р. (протягом 5-ти календарних днів після підписання сторонами акту приймання-передачі газу), а отже початковою датою нарахування інфляційних втрат за вказаний період є 01.06.2014р.

При визначенні початкової дати прострочення відповідача за зобовязаннями березня 2014р. суд виходив з умов п. 6.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р., яким передбачений остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, а також з того, що акт приймання передачі природного газу за березень 2014р., в якому визначені остаточні розмір обсягів постачання газу за вказаний період та відповідний розмір зобовязань відповідача з оплати отриманого природного газу, підписаний сторонами 30.04.2014р. Тобто, початковою датою прострочення відповідача з оплати отриманого природного газу у березні 2014р. є 20.05.2014р. (до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (у даному випадку складання акту)), а отже початковою датою нарахування інфляційних втрат за вказаний період є 01.06.2014р.

При визначенні початкової дати прострочення відповідача за зобовязаннями грудня 2014р., січня - березня 2015р. суд виходив з умов п. 6.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р., яким передбачений остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, а також з того, що акти приймання передачі природного газу за грудень 2014р., січень - березень 2015р., в яких визначені остаточні розмір обсягів постачання газу за вказаний період та відповідний розмір зобовязань відповідача з оплати отриманого природного газу, підписані 31.12.2014р., 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р. Тобто, початковими датами прострочення відповідача з оплати отриманого природного газу у грудні 2014р., січні - березні 2015р. є 20.01.2015р., 20.02.2015р., 20.03.2015р., 20.04.2015р., а отже початковими датами нарахування інфляційних втрат за вказаний період є 01.02.2015р., 01.03.2015р., 01.04.2015р., 01.05.2015р. відповідно.

Між тим, з розрахунку позивача вбачається, що останнім вказане не враховано та помилково здійснено нарахування інфляційних втрат за період, коли заборгованість ще не виникла (за зобовязаннями за січня березня 2014р.). Крім того, до періоду нарахування інфляційних втрат позивачем включено місяці, в яких заборгованість вже не існувала, що є неприпустимим в силу приписів статті 625 ЦК України (за зобовязаннями грудня 2014р., січня 2015р.).

Клопотання відповідача за вх.№27556/16 від 26.09.2016р. про відкладення розгляду справи, призначеного на 20.09.2016р. залишено господарським судом без розгляду з огляду на його одержання після дати проведення судового засідання.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності від 03.10.2016р. № 974 господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його розгляду з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені.

Також, господарський суд звертає увагу відповідача на помилкове розуміння останнім умов п. 7.2 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 28.04.2014р. до договору), оскільки даний пункт не визначає кінцевого строку розрахунку за договором, який передбачений п. 6.1 договору, а лише встановлює обставини, за умови настання яких можливе застосування до відповідача відповідальності виключно у вигляді пені, тоді як 3% річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню на загальних підставах.

Посилання позивача на те, що прострочення грошового зобовязання відповідача за договором не повязане з моментом реального підписання відповідного акту прийому-передачі природного газу спростовуються вищенаведеними висновками суду щодо визначення сторонами обовязку відповідача з остаточного розрахунку за отриманий природний газ саме на підставі підписаного акту прийому-передачі природного газу (за зобовязаннями січня березня 2014р.), а також щодо остаточного визначення сторонами розміру обсягів постачання та вартості природного газу (за зобовязаннями січня - березня 2014р.) лише 30.04.2014р. При цьому, такі висновки суду також підтверджуються тим, що лише починаючи з 30.04.2014р. позивач дізнався, що його право є порушеним за вказаними поставками газу. До цієї дати, з урахуванням того, що станом на кінець січня 2014р., лютого 2014р. та березня 2014р. обсяги та вартість газу, за зазначеними поставками, не були узгоджені сторонами, право вимоги позивача не виникло та не могло виникнути, зокрема, через необізнаність щодо суми, яка підлягає стягненню.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 7 451 (сім тисяч чотириста пятдесят одна ) грн. 32 коп. 3% річних, 75 983 (сімдесят пять тисяч девятсот вісімдесят три) грн. 16 коп. інфляційних втрат, 1 251 (одна тисяча двісті пятдесят одна) грн. 52 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 28 листопада 2016р.

Головуючий суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя Д.М. Огороднік

Суддя О.Ю. Філімонова