РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Справа № 10/44/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Тимошенко О.М.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу боржника - Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 02.11.16 р.

у справі № 10/44/2011/5003 (суддя Міліціанов Р.В. )

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО - ТОП"

до Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут"

про банкрутство

за участю представників сторін:

боржника - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 20.06.2014р.);

арбітражного керуючого - ОСОБА_2;

кредитора ПАТ "Альфа-Банк" - ОСОБА_3 (довіреність №79/14 від 24.01.2014р.).

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 02.11.2016 року у справі №10/44/2011/5003 за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО - ТОП" до Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" про банкрутство відмовлено у задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" від 01.11.2016 року про припинення провадження у справі №10/44/2011/5003.

Відмовлено у визнанні грошових вимог кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Топ" в сумі 432 880,28 грн.

Заяву Публічного акціонерного товариства "Альфа - банк" від 31.10.2016 року задоволено частково.

Визнано безспірні грошові вимоги кредитора - Публічного акціонерного товариства "Альфа - банк" до Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" в сумі 19 705 820,00 грн. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Усунено арбітражного керуючого (розпорядника майна) ОСОБА_4 від виконання обов'язків розпорядника майна по справі №10/44/2011/5003 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут".

Призначено розпорядником майна Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" у справі №10/44/2011/5003 арбітражного керуючого ОСОБА_2 з покладенням на останнього всіх прав та обов'язків, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зобов'язано арбітражного керуючого ОСОБА_4 у 10-ти денний термін з моменту винесення ухвали передати арбітражному керуючому ОСОБА_2 матеріали, які стосуються провадження у справі № 10/44/2011/5003 про банкрутство ВАТ "Вінніфрут".

Відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_5 № 01-21/45 від 21.07.2015 року про призначення розпорядником майна боржника у справі №10/44/2011/5003 про банкрутство ВАТ "Вінніфрут".

Відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_6 № 01-34/52 від 22.07.2015 року про призначення його розпорядником майна ВАТ "Вінніфрут" у справі №10/44/2011/5003.

Відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_7 № 01-21/944 від 22.07.2015 року про призначення її розпорядником майна ВАТ "Вінніфрут" у справі №10/44/2011/5003.

Встановлено арбітражному керуючому ОСОБА_2 грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна ВАТ "Вінніфрут" у справі №10/44/2011/5003 в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Зобов'язано кредитора - Публічне акціонерне товариство "Альфа - банк" у п'ятиденний строк здійснити в офіційному друкованому органі - газеті Верховної Ради України "Голос України" публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут".

Зобовязано арбітражного керуючого ОСОБА_2, у випадку не виконання Публічним акціонерним товариством "Альфа - банк" обовязку публікації оголошення про порушення справи про банкрутство, у пятиденний строк здійснити в офіційному друкованому органі - газеті Верховної Ради України "Голос України" публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут".

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, боржник - ВАТ "Вінніфрут" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Вінницької області скасувати та припинити провадження у справі № 10/44/2011/5003.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Арбітражний керуючий і кредитор - ПАТ "Альфа-Банк" у відзивах на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

05 грудня 2016 року через канцелярію апеляційного суду від представника працівників боржника ОСОБА_8 надійшло клопотання про відкладення рогляду скарги в зв'язку з тим, що про її розгляд останній стало відомо лише 05.12.2016 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Крім того, від представника боржника до апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги, яке обгрунтоване неповідомленням уповноваженої особи працівників боржника про розгляд апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника працівників боржника та боржника, прийшла до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на таке.

Як вбачається, до клопотання представника працівників боржника останньою додано протокол №1 загальних зборів трудового колективу ВАТ "Вінніфрут" від 31.03.2016 року, згідно якого ОСОБА_8 призначено представником працівників боржника.

Слід зазначити, що постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 року у справі №10/44/5003/2011 касаційну скаргу розпорядника майна відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" арбітражного керуючого ОСОБА_2 задоволено частково; увалу господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року у справі № 10/44/2011/5003 скасовано; справу № 10/44/2011/5003 передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області на стадію підготовчого засідання в іншому складі суду.

Відповідно до ч.ч. 4, 11 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), у підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обгрунтованість заперечень боржника. За результатами розгляду заяви кредитора та відзиву боржника у підготовчому засіданні виноситься ухвала. Суд виносить ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, передбачених статтею 40 цього Закону.

Тобто, завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обгрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Таким чином, господарський суд в підготовчому засіданні розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її на відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково або повністю грошові вимоги кредитора.

В підготовчому засіданні не з'ясовуються учасники провадження у справі, їх статус визначається після проведення підготовчого засідання.

Як вбачається, підготовче засідання у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" відбулося 02.11.2016 року, тоді як ОСОБА_8 надано протокол від 31.03.2016 року, тобто збори трудового колективу ВАТ "Вінніфрут" про призначення представника працівників боржника відбулися раніше, аніж господарським судом було проведено підготовче засідання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги та відповідно задоволення клопотання представника боржника та клопотання представника працівників боржника.

Безпосередньо в судовому засіданні представники боржника, кредитора - ПАТ "Альфа - банк" та арбітражний кеурючий повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на неї.

Представник боржника безпосередньо в судовому засіданні подав клопотання про відкладення та продовження строку розгляду апеляційної скарги для ознайомлення з відзивами кредитора та арбітражного керуючого та надання додаткових письмових пояснень щодо їх доводів та заперечень.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання не вбачає підстав для його задоволення, оскільки в судовому засіданні колегією суддів оголошувалась перерва для надання можливості представнику боржника ознайомитися з відзивами сторін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників боржника, кредитора та арбітражного керуючого, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 31.10.2011 року порушено справу №10/44/2011/5003 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" у порядку ст.ст. 1, 3-11,12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013 року), призначено розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 року у справі №10/44/2011/5003 за результатами підготовчого засідання продовжено строк процедури розпорядження майном, визнано безспірні грошові вимоги ініціюючого кредитора товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Агро-Топ" до боржника в сумі 432 880,28 грн. та інше. З метою виявлення всіх кредиторів боржника ухвалено здійснити офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року у справі №10/44/2011/5003 ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 року за результатами підготовчого засідання скасовано, провадження у справі припинено відповідно до п.п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, як безпідставно порушене.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016 року у справі №10/44/2011/5003 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року у справі №10/44/2011/5003 скасовано; прийнято нове рішення (ухвалу), яким припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Юридичне агентство "Абсолют" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 року у справі № 10/44/2011/5003.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року у справі №10/44/2011/5003 ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 року скасовано, провадження у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 року у справі №10/44/2011/5003 ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року скасовано, справу №10/44/2011/5003 передано на новий розгляд до суду першої інстанції на стадію підготовчого засідання.

31 жовтня 2016 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до господарського суду Вінницької області з заявою про порушення справи про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" (т.11, а.с.164-167).

01 листопада 2016 року ВАТ "Вінніфрут" звернулося до господарського суду Вінницької області з заявою про припинення провадження у справі. Вказана заява обгрунтована тим, що вимоги ініціюючого кредитора - ТОВ "Агро-Топ" грунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 15.08.2011 року, який рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року у справі №39/5005/15743/2011 визнано недійсним. Зазначене, в свою чергу, свідчить про безпідставність вимог ініціюючого кредитора та, на думку боржника, є підставою для припинення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут".

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання ПАТ "Альфа-Банк" та відповідно відсутність правових підстав для припинення провадження у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 09.12.2008 року у справі № 12/111-08, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 12.03.2009 року та постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2009 року, позов Дочірнього підприємства "Фірма Леда" до ВАТ "Вінніфрут" про стягнення 540 468,79 грн. задоволено. Присуджено до стягнення з ВАТ "Вінніфрут" на користь ДП "Фірма Леда" 503 943,50 грн. основного боргу, 32 466,94 грн. пені, 4058,35 грн. - 3 % річних, 5404,69 грн. витрат на держмито та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

26.12.2008 року господарським судом Вінницької області на виконання рішення суду від 09.12.2008 року у справі № 12/111-08 було видано відповідний наказ.

23.03.2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 11982498 по примусовому виконанню наказу господарського суду Вінницької області у справі № 12/111-08 від 26.12.2008 року.

Як вбачається з заяви, в квітні-травні 2009 року державною виконавчою службою було здійснено часткове стягнення з рахунків боржника коштів в сумі 108 159, 89 грн. боргу. Крім того, ВАТ "Вінніфрут" самостійно сплатило на рахунок ДП "Фірма Леда" 4 951,31 грн. боргу по даному рішенню суду.

15.08.2011 року між стягувачем у виконавчому провадженні Дочірнім підприємством "Фірма Леда" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТОП" (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ДП "Фірма Леда" передало, а ТОВ "АГРО-ТОП" прийняло право вимоги стягнення залишку боргу по договору поставки товарів № 132 від 24.03.2008 року на суму 432 880,28 грн.. Також до вказаного договору між Дочірнім підприємством "Фірма Леда" та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТОП" було оформлено акт прийому- передачі документів від 17.08.2011 року щодо підтвердження зазначеної заборгованості.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.10.2011 року у справі №12/111-08 замінено сторону у справі (стягувача у виконавчому провадженні за наказом господарського суду Вінницької області за № 12/111-08 від 26.12.2008 року) Дочірнє підприємство "Фірма Леда" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТОП".

21.10.2011 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції на підставі вказаної вище ухвали суду було прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 11982498.

28.10.2011 року ТзОВ "Агро-Топ" звернулося до господарського суду Вінницької області з заявою про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут".

Таким чином, на момент подання заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Агро-Топ" набув статусу стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню наказу господарського суду № 12/111-08 відкритому 23.03.2009 року, а вимоги ТОВ "Агро-Топ" мають ознаки безспірних у розумінні ст. 10 Закону про банкрутство та не виконані боржником протягом більш ніж трьох місяців з моменту порушення виконавчого провадження, що підтверджено судом касаційної інстанції в постанові від 28.09.2016 року.

15.10.2015 року рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №39/5005/15743/2011 позов ВАТ "Вінніфрут" до ТОВ "Агро-Топ", ДП "Фірма Леда" про визнання недійсним договору задоволено. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 15.08.2011 року, укладений між ДП "Фірма Леда" та та ТОВ "Агро-Топ".

Відповідно до п.19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 року №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України", нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення в силу закону, а рішення суду про визнання оспорюваного правочину недійсним має зворотну силу в часі. За нікчемним правочином та за правочином, визнаним судом недійсним, не виникають не тільки ті права та обовязки, настання яких сторони передбачали з моменту укладення правочину, а й ті, виникнення яких передбачалося лише в майбутньому.

Тобто, судовим рішенням про визнання недійсним договору, укладеного між боржником та ініціюючим кредитором, констатовано факт відсутності зобовязальних правовідносин на момент підписання договору про відступлення права вимоги (до порушення провадження у справі про банкрутство).

Згідно п.36 Постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 18 грудня 2009 року "Про судову практику в справах про банкрутство", законом не врегульовано подальшого перебігу провадження у справі у випадках, коли у встановленому законодавством порядку виявлено безпідставність вимог кредитора (кредиторів), за заявою якого (яких) було порушено справу про банкрутство боржника, або коли порушено провадження у справі про банкрутство підприємств, стосовно яких діє законодавча заборона порушувати справи про банкрутство. У таких випадках судам слід припиняти провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 40 Закону (за відсутності інших підстав для такого припинення) та пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України (за відсутністю предмету спору).

Таким чином, підставою для припинення провадження у справі про банкрутство у даному випадку є: виявлення безпідставності вимог кредитора, за заявою якого (яких) було порушено справу про банкрутство боржника; відсутність інших підстав для припинення провадження; відсутність предмету спору.

Водночас, зазначена правова позиція Верховного Суду України стосується перебігу провадження у справах про банкрутство, яке порушено на підставі однієї заяви кредитора, однак не вказує на обовязковість вчинення аналогічних процесуальних дій за наявності інших кредиторських заяв про порушення провадження у справі про банкрутство.

Предмет спору у справах про банкрутство має більш широкий зміст, ніж в рамках позовного провадження, оскільки включає не лише вирішення питання щодо виконання грошового зобовязання, але й передбачає перевірку ознак неплатоспроможності боржника, безспірності вимог не лише ініціюючого кредитора, але й інших осіб, які звернулись до суду із заявами про порушення провадження у справі про банкрутство.

Як вже зазначалося вище, 31.10.2016 року (після винесення Вищим господарським судом України постанови від 28.09.2016 року, якою справу передано на новий розгляд на стадію підготовчого засідання) до господарського суду Вінницької області з заявою про порушення справи про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" звернулося ПАТ "Альфа-Банк" (т.11, а.с.164-167).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд вірно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що з огляду на наявність заяви ПАТ "Альфа Банк", недійсність зобовязання боржника перед первісним кредитором ніяким чином не врегульовує спірних правовідносин ВАТ "Вінніфрут" з іншими кредиторами, зокрема, ПАТ "Альфа Банк", а свідчить про наявність предмету спору у справі про банкрутство.

Згідно п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на зворотну дію в часі судового рішення про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 15.08.2011 року, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що предмету спірних правовідносин між ТОВ "Агро-Топ" та ВАТ "Вінніфрут" не існувало і до порушення провадження у справі №10/44/2011/5003, що, з огляду на розяснення суду касаційної інстанції, виключає можливість припинення провадження у даній справі.

При цьому, надані ВАТ "Віннфрут" докази стосовно недійсності договору, на якому ґрунтувалися вимоги ініціюючого кредитора, є підставою для відмови у визнанні безспірних вимог ТОВ "Агро-Топ", а не припинення провадження по справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може не погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для припинення провадження у даній справі.

Щодо заяви ПАТ "Альфа-Банк" від 31.10.2016 року про порушення справи про банкрутство ВАТ "Вінніфрут", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.11 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013 року, далі - Закон про банкрутство) за результатами розгляду заяви кредитора та відзиву боржника у підготовчому засіданні виноситься ухвала, в якій визначаються: розмір вимог кредиторів, які подали заяву про порушення справи про банкрутство.

Після залишення заяви первісного заявника без розгляду господарський суд вирішує питання про порушення провадження у справі про банкрутство за заявою іншого кредитора відповідно до календарної черговості її надходження до господарського суду (ч.16 ст.11 Закону про банкрутство).

Тобто, предметом підготовчого судового засідання може бути розгляд не лише заяви одного кредитора, який першим звернувся із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство; в рамках підготовчого засідання мають бути вирішені вимоги усіх кредиторів, які подали такі заяви. Крім того, ч.16 ст.11 Закону про банкрутство надає суду право розглянути інші заяви про порушення провадження у справі про банкрутство відповідно до календарної черговості її надходження до господарського суду.

Слід зазначити, що надане кредитору право звернутися до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство та можливість розгляду вимог такого кредитора у підготовчому судовому засіданні повинні забезпечуватись з урахуванням не лише норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка також застосовується і до юридичних осіб (положення частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції.).

В силу ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тому, системне тлумачення положень Закону про банкрутство та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка також застосовується і до юридичних осіб, надає можливість зробити висновок стосовно наявності достатніх правових підстав для звернення інших кредиторів із заявами про порушення провадження у справі про банкрутство та обовязку суду розглянути такі заяви у випадку відмови у визнанні безспірних вимог ініціюючого кредитора.

Як вбачається, ПАТ "Альфа-Банк" у заяві від 31.10.2016 року просить порушити провадження у справі №10/44/2011/5003 про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" та визнати ПАТ "Альфа-Банк" кредитором з сумою вимог 19 729 197,25 грн.

Оскільки провадження у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" вже порушено ухвалою господарського суду Вінницької області 31.10.2011 року, а повторне порушення провадження у справі про банкрутство не допускається, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, відмову в задоволенні заяви ПАТ "Альфа - Банк" в цій частині.

Безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника (ст.1 Закону про банкрутство).

Як встановлено судами обох інстанцій, грошові вимоги ПАТ "Альфа-Банк" мають характер безспірних, оскільки підтверджені рішенням господарського суду Вінницької області від 16.03.2011 року у справі №7/27-09, наказом господарського суду Вінницької області від 09.08.2011 року, постановою про відкриття виконавчого провадження №28271092, яке було поновлено 19.02.2016 року (т.11, а.с.170-191), що в свою чергу доводить наявність визначених законом критеріїв неплатоспроможності боржника.

Згідно ст.1 Закону про банкрутство, грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Отже, вимоги кредитора повинні виникати з цивільних, зобовязальних правовідносин. Судове рішення не має статусу цивільного зобовязання, оскільки імперативно вказує на наявність обовязку відшкодувати на користь ПАТ "Альфа Банк" вартість понесених судових витрат, а саме, 24107,39 грн. - державного мита; 111.55 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Оскільки, зазначена категорія витрат має характер збитків, тобто має іншу правову природу, аніж зобовязання в розумінні ст.1 Закону про банкрутство, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що заяву ПАТ "Альфа Банк" від 31.10.2016 року слід задоволити частково та визнати безспірні вимоги в сумі 19 705 820,00 грн.

При цьому, суд першої інстанції правомірно, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, викладені в постанові від 28.09.2016 року, посилаючись на приписи ч.ч. 5, 15 ст. 11 Закону про банкрутство, зобовязав кредитора - ПАТ "Альфа Банк", безспірні вимоги якого визнано у підготовчому засіданні, а у випадку невиконання такого обовязку - розпорядника майна, здійснити публікацію відомостей про порушення провадження у справі про банкрутство у газеті "Голос України".

Як вже зазначалося вище, ухвалою господарського суду Вінницької області від 31.10.2011 року у справі №10/44/2011/5003, серед іншого, порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут"; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4.

Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 22.07.2015 року №11969/6/0-15 дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України №454 від 14.05.2015 року (т.4, а.с.203).

Станом на час розгляду даної справи у Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (http://ak.minjust.gov.ua/main/viewer?id=15905&number=1630), наявний запис про те, що Свідоцтво ОСОБА_4 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1630 від 24.07.2013 року - не діє.

Згідно ст. 3-1 Закону про банкрутство анулювання ліцензії арбітражного керуючого під час здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень є підставою для усунення його від виконання обов"язків арбітражного керуючого під час провадження у справі про банкрутство. Про усунення арбітражного керуючого від виконання обов"язків з цих підстав під час провадження у справі господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону про банкрутство, позбавлення в установленому порядку розпорядника майна ліцензії є підставою для винесення господарським судом ухвали про усунення розпорядника майна від виконання ним своїх обов"язків.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про усунення арбітражного керуючого ОСОБА_4 від виконання обов"язків розпорядника майна ВАТ "Вінніфрут" у справі № 10/44/2011/5003.

При цьому, судом першої інстанції вірно взято до уваги вазівки Вишого господарського суду, викладені в постанові від 28.09.2016 року, стосовно того, що після скасування такого процесуального акту як ухвали підготовчого засідання, всі процесуальні документи, винесені після його прийняття втрачають юридичну силу, з огляду на що, невирішеним залишилось питання щодо усунення арбітражного керуючого ОСОБА_4 від виконання обов"язків розпорядника майна ВАТ "Вінніфрут" у справі № 10/44/2011/5003, та відповідно призначення нового розпорядника майна боржника.

Як вбачаєтиься з матеріалів справи, до господарського суду Вінницької області з заявами на участь у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" звернулися арбітражні керуючі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (т4, а.с. 152-202, т.11, а.с.214-242).

Відповідно до ст. 3-1 Закону про банкрутство, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

Арбітражними керуючими не можуть бути призначені: особи, які згідно з цим Законом вважаються заінтересованими; особи, які мають конфлікт інтересів, - особи, в яких виникає суперечність між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень арбітражного керуючого; особи, які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, за винятком випадків, коли з дня усунення цієї особи від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років, якщо інше не встановлено цим Законом; особи, яким заборонено здійснювати цей вид підприємницької діяльності або займати керівні посади; особи, які мають судимість за вчинення корисливих злочинів.

До призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

В п. 64 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18 грудня 2009 року "Про судову практику в справах про банкрутство" визначено, що в ухвалі про призначення розпорядника майна суд має зазначити мотиви, з яких призначено певну кандидатуру та відхилено інші, що були запропоновані. При виборі кандидатури розпорядника майна судам слід враховувати освіту, досвід та показники роботи у попередніх справах, кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий, наявність у нього організаційних та технічних можливостей виконувати обов'язки розпорядника майна у конкретній справі, страхування відповідальності арбітражного керуючого та інші обставини, які свідчать про його здатність належним чином виконувати передбачені Законом обов'язки.

Вирішення питання про обрання та призначення кандидатури розпорядника майна є компетенцією господарського суду. При цьому суд, враховуючи вимоги ст.ст. 3-1, 13 Закону про банкрутство, ст.43 ГПК України, повинен належним чином обґрунтувати призначення розпорядника майна боржника та вмотивовано відхилити, за наявності, інші кандидатури арбітражних керуючих.

Як вбачається, арбітражні керуючі повідомили суду, що не є заінтересованими особами стосовно боржника та передбачені Законом обмеження, які б перешкоджали призначенню їх ліквідатором боржника у даній справі, відсутні.

Згідно ч.9 ст.3-1 Закону про банкрутство, на випадок заподіяння шкоди боржнику чи кредиторам діяльність арбітражного керуючого підлягає обов'язковому страхуванню.

Однак, надані арбітражними керуючими ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 договори страхування припинили свою дію.

Крім того, вказані арбітражні керуючі не надали актуальної інформації про кількість справ, в яких прийнято участь, результати їх розгляду, попередню трудову діяльність, рівень кваліфікації, кількість справ, які перебувають у провадженні, що позбавляє суд надати викладеному належну оцінку.

Водночас, арбітражний керуючий ОСОБА_2 у поданій заяві відобразив інформацію щодо тривалої трудової діяльності (з 2004 року), виконання функції розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора у багатьох справах по всій території України, надав договір страхування відповідальності, свідоцтво реєстрації транспортного засобу, договір оренди приміщення, рішення компетентного органу про присвоєння четвертого рівня кваліфікації, сертифікати підвищення кваліфікації.

Таким чином, арбітражним керуючим ОСОБА_2 надано більш повний обсяг нормативно визначених відомостей щодо здійснення професійної діяльності, наявності технічних засобів для виконання повноважень розпорядника майна у даній справі.

При цьому, судом першої інстанції вірно взято до уваги, що арбітражний керуючий ОСОБА_2 виконував функції розпорядника майна ВАТ "Вінніфрут" з 22.07.2015 року по 28.09.2016 року, тобто, має досвід роботи у даній справі. Скарги на його дії за вказаний проміжок часу не були предметом судового розгляду.

З огляду на викладене вище, розглянувши кандидатури арбітражних керуючих ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, враховуючи наявність у арбітражного керуючого ОСОБА_2 договору страхування професійних ризиків арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), значного досвіду роботи, четвертого кваліфікаційного рівня, відомостей про підвищення кваліфікації, наявність засобів для здійснення повноважень ліквідатора (офіс, транспортний засіб), досвіду виконання повноважень розпорядника майна у даній справі, місцевий господасрький суд, враховуючи вказівки суду касаційної інстанції з приводу проведення підготовчого засідання в найкоротший строк, вірно надав оцінку всім кандидатурам арбітражних керуючих, які звернулися до суду із заявами, та прийшов до правильного висновку про призначення розпорядником майна ВАТ "Вінніфрут" арбітражного керуючого ОСОБА_2

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 02.11.2016 року у справі №10/44/2011/5003 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Постанова прийнята з окремою думкою судді Тимошенка О.М.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.