ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа № 914/2811/13

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів

ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

та представників

стягувача: ОСОБА_3 (довіреність №675/03 від 01.12.2016);

боржника: не зявився (належно повідомлений);

органу виконання: не зявився (належно повідомлений),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 про залишення без розгляду скарги ПАТ Брокбізнесбанк на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 при виконанні рішення суду Господарського суду Львівської області від 17.12.2013 у справі №914/2811/13 про стягнення заборгованості

стягувач : Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ

боржник : Публічного акціонерного товариства Галич-Авто, м. Львів

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 на адресу Господарського суду Львівської області надійшла з Господарського суду Закарпатської області скарга ПАТ «Брокбізнесбанк» вих. №7460 від 11.10.2016 на дії органу виконання, яка була помилково подана до Господарського суду Закарпатської області.

ПАТ «Брокбізнесбанк» оскаржує дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 при виконанні рішення Господарського суду Львівської області від 17.12.2013 у справі №914/2811/13 про стягнення з ПАТ « Галич-Авто» заборгованості, в якій банк просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо направлення заявки на реалізацію нерухомого майна боржника до ДП «СЕТАМ» від 09.08.2016; зобовязати державного виконавця зняти з реалізації арештоване нерухоме майно боржника (адмінкорпус загальною площею 1799,4кв.м; станція технічного обслуговування загальною площею 4307,2 кв.м; прибудова (автомийка) загальною площею 44,9 кв.м; компресорна майстерня загальною площею 623,3 кв.м; прохідна загальною площею 26,1 кв.м, лот №172950); зобовязати державного виконавця скасувати заявку на реалізацію нерухомого іпотечного майна від 05.08.2016; зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна боржника до розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 у справі №914/2811/13 (колегія суддів у складі: головуючого судді Щигельської О.І., суддів Сухович Ю.О., Петрашка М.М.) скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» залишено без розгляду. Ухвала суду мотивована положеннями ст. ст. 53, 121 -2 ГПК України та п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.

При залишенні скарги на дії органу виконання без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії органу виконання можуть були подані протягом 10 днів з дня вчинення оскаржуваної дії. Про направлення 09.08.2016 державним виконавцем Сивокозовим С.М. заявки на реалізацію нерухомого майна, як вказано у скарзі, скаржнику стало відомо 20.09.2016 при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження. Відтак суд вказав, що строк на подання скарги до суду закінчився 30.09.2016, а оскільки скаржник не навів причин пропуску такого процесуального строку, клопотання про його поновлення у скарзі не заявлено,як і не подано заяви про відновлення такого строку, суд дійшов висновку про залишення скарги без розгляду.

ПАТ «Брокбізнесбанк» не погодилось з ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати , справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Скаржник вважає помилковим висновок суду про те, що строк на подання скарги почав відраховуватись від 20.09.2016, оскільки 14.09.2016 на адресу банку надійшов лист відділу вих.№26187-0-33-16 від 08.09.2016, яким банк повідомлено, що у звязку з несплатою ним рахунку фактури №186/16 від 23.08.2016 на оплату послуг з рецензування звіту ПП «Коналтингова група «Агро-Експерт», описане майно буде передано на реалізацію за початковою ціною. Відтак стверджує, що станом на 08.09.2016 майно не було передане на реалізацію. Зазначає, що 21.09.2016 банк отримав постанову державного виконавця №314/18 від 09.09.2016 про призначення рецензентом звіту ТОВ «Консалтинговий центр» «Маркон», тому станом на 20.09.2016 у ПАТ «Брокбізнесбанк» не було підстав вважати, що майно боржника перебуває на реалізації. Стверджує, що лише 04.10.2016 із сайту СЕТАМ банку стало відомо про те, що майно боржника перебуває на реалізації, тому строк на оскарження дій державного виконавця спливає 14.10.2016, в той час як скарга подана до Господарського суду Львівської області 11.10.2016.

В судовому засіданні 05.12.2016 представник скаржника підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, справу направити до місцевого суду для розгляду по суті.

Боржник не забезпечив явки свого представника в судове засідання, його представник ОСОБА_5 подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№01-04/8712/16 від 05.12.2016) у звязку з його зайнятістю в цей час у іншій справі.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не забезпечив явки свого представника в судове засідання, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання представника боржника про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Згідно з п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 N 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Нез'явлення в судове засідання представника боржника не унеможливлює розгляду справи. Слід також зазначити, що суд апеляційної інстанції не визнавав обов'язковою явку представників сторін в судове засідання. Чинне законодавство не обмежує представництво інтересів сторони у суді певним колом осіб, тому при неможливості явки в судове засідання конкретного представника, сторона не позбавлена права на представлення її інтересів в суді іншим представником. Крім того, відкладення розгляду справи матиме наслідком вихід за межі строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ст. 102 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника скаржника, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скаргам не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у скарзі на дії органу виконання на 3-му аркуші вказано, що 20.09.2016 при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження представнику банку стало відомо, що 09.08.2016 державний виконавець Сивокозов О.М. направив заявку на реалізацію нерухомого майна, що суперечить ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 12.06.2016).

Отже, про вчинення органом виконання оскаржуваної дії скаржнику стало відомо саме 20.09.2016 і строк на подання скарги закінчився 30.09.2016, в той час як скарга датована 11.10.2016 та була зареєстрована канцелярією Господарського суду Закарпатської області 17.10.2016.

Відтак скарга подана з пропуском встановленого строку.

У скарзі скаржник не навів причин пропуску встановленого законом строку на подання скарги, не заявив клопотання про його поновлення, як і не подав заяви про відновлення такого строку.

Згідно з п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" викладено правову позицію, згідно з якою скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями, зокрема, ГПК ( п. 3 постанови). При цьому судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону N 606-XIV, ст. 121 - 2 ГПК), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду. Відповідно до ст. 53 ГПК у разі відмови у відновленні пропущеного строку постановлюється ухвала ( п. 5 постанови).

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що скаржником пропущений строк для подання скарги на дії органу ДВС, а оскільки клопотання про його поновлення скаржником не подано, суд першої інстанції правомірно залишив вказану скаргу без розгляду.

Доводи апелянта про те, що саме 04.10.2016 із сайту СЕТАМ йому стало відомо про передачу майна боржника на реалізацію, суперечать викладеним ним же самим у скарзі обставинам та не підтверджені жодними доказами, відтак відхиляються як необгрунтовані. Інші доводи не можуть братися до уваги, оскільки не спростовують висновку суду першої інстанції про пропуск строку на подання скарги.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни ухвали та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір, сплачений при поданні скарги, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.10.2016 у справі №914/2811/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 09.12.2016

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.І. Матущак

Суддя О.С. Скрипчук