Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"06" грудня 2016 року Справа № 927/670/16

Позивач: Приватне підприємство "ПродІнТорг",

вул. Гоголя, 22/12, м. Чернігів, 14005

Відповідач: Приватний підприємець ОСОБА_1,

пр. Голодеда, 23/86, м. Мінськ, 220028, Республіка Білорусь

про повернення коштів в сумі 45180 доларів США, що складає по курсу НБУ станом на момент звернення до суду 1122127,60 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не зявився,

відповідач: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством "ПродІнТорг" подано позовну заяву до Приватного підприємця ОСОБА_1 про повернення коштів в сумі 45180 доларів США, що складає по курсу НБУ станом на момент звернення до суду 1122127,60 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається, зокрема, на те, що 31.03.2016 між сторонами було укладено Контракт № 31/03-16, згідно з яким продавець ПП «ПродІнТорг» продає, а покупець Приватний підприємець ОСОБА_1 купує сільськогосподарську продукцію (ОСОБА_2), у передбаченому Контрактом асортименті, та здійснює оплату його вартості.

Контрактом визначено вартість на кожну партію ОСОБА_2, встановлено порядок оплати товару.

Позивач вказує, що, у відповідності до митних декларацій, здійснено митне оформлення товару на митній території України та вивезено товар на територію Республіки Білорусь. Проте, оплата за поставлений товар покупцем не здійснена.

Загальна сума боргу відповідача перед позивачем за поставлену сільськогосподарську продукцію складає 45180,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті, на момент звернення до суду, по курсу НБУ складає 1122127,60 грн.

Позивач вказує, що згідно з умовами Контракту всі неврегульовані сторонами спірні питання підлягають розгляду в Господарському суді Чернігівської області, Україна.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 174, 193, 197, 198 Господарського кодексу України та ст.ст. 526, 655 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 45180,00 доларів США, що складає по курсу НБУ станом на момент звернення до суду 1122127,60 грн., а також судові витрати.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.07.2016 позовну заяву було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 927/670/16. Розгляд справи призначено на 20.09.2016. Одночасно даною ухвалою провадження у справі було зупинено до 20.09.2016 на підставі ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України у звязку з необхідністю надсилання судового доручення про надання правової допомоги до іноземного суду.

21.07.2016 Господарським судом Чернігівської області на підставі Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованою Постановою Верховної Ради України N2889-XII від 19.12.1992 (дата підписання Україною: 20.03.1992 Дата набуття чинності для України: 19.12.1992), було надіслано Економічному суду міста Мінська доручення про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2016 про порушення провадження у справі № 927/670/16.

22.08.2016 від Економічного суду м. Мінська надійшло підтвердження про вручення 03.08.2016 Економічним судом м. Мінська ухвали Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2016 про порушення провадження у справі № 927/670/16 ПП ОСОБА_1 особисто, разом з ухвалою Економічного суду м. Мінська від 03.08.2016 про виконання судового доручення.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.09.2016 провадження у справі № 927/670/16 поновлено.

В судове засідання 20.09.2016 позивач та відповідач не зявилися, витребуваних судом документів не надали. Про дату, час і місце судового розгляду сторін було повідомлено належним чином. Заяв та клопотань від позивача та відповідача до суду не надходило.

Враховуючи неявку сторін та ненадання ними витребуваних судом документів, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 06.12.2016 та зупинити провадження у справі до 06.12.2016 у звязку з необхідністю надсилання судового доручення про надання правової допомоги до іноземного суду.

17.10.2016 від Економічного суду м. Мінська надійшло підтвердження про вручення 04.10.2016 ухвали Господарського суду Чернігівської області від 20.09.2016 про відкладення розгляду справи № 927/670/16 ПП ОСОБА_1 особисто разом з ухвалою Економічного суду м. Мінська від 04.10.2016 про виконання судового доручення.

Після поновлення провадження у справі, в судове засідання 06.12.2016 позивач повноважного представника не направив, витребуваних судом для огляду оригіналів документів, копії яких додано до позовної заяви, не надав. Причини неявки не відомі. Про дату, час і місце судового розгляду позивача було повідомлено належним чином.

Відповідач відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового розгляду відповідача було повідомлено належним чином.

Заяв та клопотань від позивача та відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд вважає, що ненадання сторонами витребуваних матеріалів не перешкоджає розгляду справи за наявними у справі матеріалами та без участі представника позивача та відповідача.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, що 31.03.2016 між Приватним підприємством «ПродІнТорг» (Продавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Республіка Білорусь) (Покупець) укладено Контракт № 31/03-16 (далі Контракт) (а.с.10), за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує та оплачує сільськогосподарську продукцію (іменовану в подальшому «товар») в наступному асортименті:

огірок свіжий 1000т, томат свіжий 1000т, морква свіжа 1000т, картопля свіжа 1000т, буряк свіжий 1000т, цибуля ріпчаста 1000т, капуста свіжа 1000т, яблука свіжі 2000т, слива свіжа 1000т, персик свіжий 1000т, груша свіжа 1000т та ін.

Відповідно до п.1.2 Контракту, вартість ОСОБА_2 визначається, згідно з Інвойсом, на кожну партію ОСОБА_2.

Поставка ОСОБА_2 здійснюються на умовах поставки, згідно з Інвойсом, по ІНКОТЕРМС-2010. при цьому розуміється, що всі митні видатки на території Покупця покриваються Покупцем, якщо інше не передбачено додатковою угодою сторін (п.1.4 Контракту).

Відповідно до п.2.1 та п.3.1 Контракту ціни на ОСОБА_2 встановлені в доларах США, зазначених в Інвойсах до Контракту, з базисом поставки, згідно з Інвойсом, по ІНКОТЕРМС-2010. Загальна сума Контракту складає 2000000 (два мільйони) доларів США 00 центів.

Контракт набирає сили з 31.03.2016 і діє до 31.03.2019 (п.4.1 Контракту).

Згідно з п.5.3 Контракту кожна партія ОСОБА_2 повинна супроводжуватися: CMR, інвойсом, сертифікатом походження форми СТ-1, фіто санітарним сертифікатом та іншими документами, необхідними при відправці ОСОБА_2 за межі митної території України.

Покупець оплачує кожну партію ОСОБА_2 банківським переказом в доларах США на рахунок Продавця (п.7.1 Контракту).

Відповідно до п.7.2 Контракту, оплата здійснюється як в попередній формі (передоплата), повній або частковій, так і з відстрочкою платежу протягом 30-ти календарних днів з моменту завершення митного оформлення ОСОБА_2 в Україні шляхом перерахування грошових коштів з рахунку Покупця на рахунок Продавця або на рахунок, вказаний в письмовому розпорядженні Продавця.

Пунктом 10.1 Контракту сторони передбачили, що всі неврегульовані спірні питання підлягають розгляду в Господарському суді Чернігівської області, Україна.

Як вбачається із матеріалів справи, на доказ поставки відповідачу ОСОБА_2, позивачем надано завірені позивачем ксерокопії митних декларацій (форма МД-2) від 12.04.2016 № 102110002/2016/011849 (а.с.12) та № 102110002/2016/011855 (а.с.15), Інвойсів від 12.04.2016 № 01 (а.с.13) та № 02 (а.с.16), митних товарно-транспортних накладних (CMR) від 12.04.2016 № 073951 (а.с.14) та № 00238 (а.с.17).

Частиною 1 ст. 248 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI зі змінами та доповненнями (далі МК України) визначено, що з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію, розпочинається митне оформлення.

Згідно з ч.5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених МК України відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до п. 16 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450, митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

Згідно з п.5.4 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, за письмовим зверненням осіб, а також у випадках, передбачених законодавством, митний орган (підрозділ митного органу) засвідчує копії оформлених електронних МД на папері.

Копія електронної МД на папері являє собою засвідчене посадовою особою митного органу в порядку, передбаченому цим підпунктом, візуальне подання на папері оформленої митним органом електронної МД, відображеної у форматі *.xps.

Засвідчення здійснюється шляхом проставлення посадовою особою митного органу у верхній частині лицьового боку кожного аркуша роздрукованої на папері копії електронної МД відмітки «Копія. Згідно з оригіналом», особистого підпису, ініціалів і прізвища, дати засвідчення копії та відбитка особистої номерної печатки.

Таким чином, у разі експорту товарів, датою оформлення митної декларації вважається дата завершення процедури митного оформлення експортної операції, яка визначається за фактом проставлення посадовою особою митного органу на всіх аркушах такої декларації відбитку особистої номерної печатки, а в разі електронного декларування за фактом засвідчення електронним цифровим підписом посадової особи митного органу електронної митної декларації після перетворення її у візуальну форму.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що додані позивачем до позовної заяви вищевказані докази (документи) не є належними, допустимими доказами, які підтверджують фактичну поставку за Контрактом товару, дату і місце перетинання товаром митного кордону України у пункті пропуску.

Також позивачем не надано належних, допустимих доказів дати і місця фактичного отримання відповідачем товару.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що в судовому засіданні ним будуть надані суду банківські документи про суму заборгованості відповідача по рахунках та акт звірки взаєморозрахунків між сторонами. Проте, цих документів позивачем суду не надано.

Згідно з ч.2 ст.4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, згідно з ч.2 ст.34 ГПК України, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (інститут належності і допустимості засобів доказування).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих доказів, які б доводили викладені у позовній заяві обставини, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 06.12.2016, на підставі ст. 85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 12.12.2016.

Суддя Ю.М. Бобров