ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р.Справа № 916/2409/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок любителів» та Чорноморської міської ради Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 01.11.2016

по справі № 916/2409/16

за позовом Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок любителів»

до Чорноморської міської ради Одеської області

про зобовязання укласти додаткову угоду №1 до Договору оренди землі від 05.08.2015 №105

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представників сторін в судовому засіданні не заявляв клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.12.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 року Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок любителів» (далі Громадська організація, позивач) звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до Чорноморської міської ради Одеської області (далі ЧМР, відповідач) про зобовязання укласти додаткову угоду № 1 до Договору оренди землі від 05.08.2015 № 105 в редакції наданій позивачем. Вказаною додатковою угодою передбачено внесення змін до договору оренди у частині звільнення Позивача від сплати орендної плати з 01.08.2016 на період існування надзвичайної ситуації на території причалу № 114 «Бугово» та дії рішення виконавчого комітету ЧМР № 125 від 04.04.2016 «Про попередження надзвичайних ситуацій, що можуть виникнути на території причалу № 114 «Бугово»» у частині припинення водопостачання та електропостачання причалу № 114 «Бугово», а також внести зміни та доповнення до Договору оренди землі від 05.08.2015 № 105, в частині найменування та реквізитів орендодавця, у звязку з їх зміною.

Позовні вимоги, із посиланням на ч. 6 ст. 762 ЦК України, ч. 1 ст. 187 ГК України, обґрунтовані відсутністю згоди Відповідача на внесення змін до договору оренди щодо звільнення Позивача від сплати орендної плати у звязку із неможливістю використання земельної ділянки за призначенням, внаслідок природних зсувних процесів та прийняття Виконавчим комітетом Чорноморської міської ради рішень від 05.04.2016 № 125 та від 30.06.2016 № 220.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.11.2016 позовні вимоги Громадської організації задоволені частково, господарський суд, зобовязав відповідача укласти додаткову угоду № 1 до Договору оренди землі від 05.08.2015 № 105 в частині звільнення Позивача від сплати орендної плати з 01.08.2016 по 02.09.2016 включно та внести зміни та доповнення до Договору оренди землі від 05.08.2015 № 105, в частині найменування та реквізитів орендодавця, у звязку з їх зміною. Стягнуто з ЧМР на користь Громадської організації витрати на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн. В задоволенні іншої частин позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що нормами спеціального акта законодавства (Закон України «Про оренду землі») врегульовано відносини сторін орендних відносин лише у разі погіршення стану орендної земельної ділянки, а не у випадку неможливості її використання взагалі, через обставини, за які орендар не відповідає. А відтак, з огляду на встановлені судом обставини неможливості використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, до відносин сторін підлягають субсидіарному застосуванню положення ч. 6 ст. 762 ЦК України, згідно із якою, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У гіпотезі цієї норми в якості умови для її застосування зазначено про неможливість використання майна через обставини, за які орендар не відповідає. При цьому, законодавцем застосовано минулий час щодо такої неможливості, тобто зроблено вказівку на існування такого стану до моменту виникнення субєктивного права на звільнення від плати. А відтак, застосування норм частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України на майбутнє є неможливим.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Громадська організація та ЧМР звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Громадська організація, в своїй апеляційній скарзі просить суд, рішення змінити, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції зазначив, що позивачем обраний спосіб захисту порушеного права шляхом внесення змін до договору. Проте, у подальшу суд проігнорував власний висновок та виходив з того, що позивач просив звільнити його від сплати оренди та дійшов висновку про безпідставність таких вимог щодо майбутніх періодів. Місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що укладення додаткової угоди у запропонованій позивачем редакції та включення у договір оренди землі №105 від 04.08.2015 року пункту щодо звільнення орендаря від орендної плати на період неможливості використання обєкту оренди не з вини орендаря (на період дії надзвичайної ситуації на причалі №114 «Бугово») не буде суперечити положенням ч. 6 ст. 762 ЦК України.

В апеляційній скарзі ЧМР просить суд рішення скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та стягнути з Громадської організації на користь відповідача судовий збір у розмірі 1 515,80 грн. Скарга мотивована тим, що судом при прийняті рішення не було прийнято до уваги заперечення відповідача щодо неправомірного посилання позивача на можливість звільнення наймача від сплати орендної плати шляхом зобовязання укласти додаткову угоду до договору оренди землі, що передбачено ч. 6 ст. 762 ЦК України, оскільки положеннями вказаної норми врегульовано правовідносини найму, які передбачають можливість та підстави звільнення від сплати за користування майном, тоді як норми законодавства, що регулюють земельні відносини, не передбачають таких підстав для звільнення від плати за користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні 14.12.2016 представник позивача, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги ЧМР та підтримав доводи апеляційної скарги Громадської організації та просив задовольнити останню.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.12.2016, надала відзив на апеляційну скаргу Громадської організації та просила задовольнити скаргу ЧМР.

Крім цього, представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, проте судова колегія відмовила в задоволенні останнього, оскільки додатково надані документи не стосуються предмета спору у даній справі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2015 між ЧМР (орендодавець) та Громадською організацією (орендар) укладено Договір оренди землі № 105, за умовами якого, орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Іллічівської міської ради від 12.06.2015 № 632/47-VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 3,4784 га громадській організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Набережна, 25» надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,3448 га несільськогосподарського призначення, із земель житлової та громадської забудови (кадастровий номер :02:003:0141), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Набережна, 25, згідно з планом земельної ділянки, який є невідємною частиною договору. На земельній ділянці розташовані обєкти нерухомого майна адміністративна будівля, будівля шкіперської, будівля рятувального посту, комора та навіси, які належать орендарю на праві власності, реєстраційне посвідчення від 03.03.2010 справа № 26/26-10-535. Технічний паспорт від 25.12.2009, інвентарний номер 2683, реєстровий № 867-ГН-10-1. Територія обладнана водопроводом, каналізацією, електропостачанням, проїзд до земельної ділянки заасфальтовано. Недоліків, що можуть перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки, яка передається в оренду не встановлено (п.п. 1.1, 2.2, 2.4 Договору)(а.с. 14-19).

Земельна ділянка площею 3,3448 га надається у користування орендарю терміном на пять років. Цільове призначення земельної ділянки, що передається в оренду - під існуючим причалом «Бугово - № 114». Вид використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Орендна плата за земельну ділянку площею 3,3448 га, розрахована у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки цієї ділянки та складає 281 173,92 грн. на рік, згідно розрахунку, який додається та є невідємною частиною договору. Розмір орендної плати встановлюється згідно норм Податкового кодексу України, у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Іллічівською міською радою в межах норм передбачених законодавством (п.п. 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 Договору).

04.08.2015 Позивачем та Відповідачем складено та підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Набережна, 25. (а.с. 22).

05.04.2016 Виконавчим комітетом Чорноморської міської ради прийнято рішення «Про попередження надзвичайних ситуацій, що можуть виникнути на території причалу № 114 ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» № 125. У вказаному рішенні зазначено, що у відповідності до рішення міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (протокол № 5 від 16.03.2016) мають місце ознаки руйнувань вулиць і значної кількості будівель та споруд на території причалу № 114. Комісією було встановлено, що згідно положень Національного класифікатора надзвичайних ситуацій ДК-0019-2010, пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями» від 24.03.2004 № 368, ситуація, яка склалася станом на 18.03.2016 у м. Чорноморську внаслідок зсуву підпадає під надзвичайну ситуацію місцевого рівня код 20220 (НС повязана із зсувом).

У рішенні Виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 05.04.2016 № 125 також зазначено, що у звязку з надзвичайною ситуацією місцевого рівня, виниклої внаслідок природного зсуву, можуть скластись обставини, які будуть загрожувати життю та здоровю людей та можуть привести до забруднення навколишнього середовища в місцях, повязаних із зсувом. Перебування людей на території 114 причалу небезпечне. Експлуатація будівель та споруд, які розташовані на 114 причалі, загрожує безпеці членів причалу та населенню. Окрім того, вказується, що листом від 17.03.2016 головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби України повідомило, що причал № 114 розташований в зсувній зоні, частина будівель знаходиться в аварійному стані, деякі з них зруйновані повністю. Понад 60 відсотків каналізаційних мереж пошкоджені, громадські туалети на території причалу відсутні, а розташовані поруч зруйновані. Через порив каналізаційних мереж причалу, стічні води забруднюють територію прибережної смуги Чорного моря, потрапляють в морську воду і розносяться на поблизу розташовані зони рекреації міста і оздоровчих установ Овідіопольського району, що може привести до епідемічної катастрофи бактеріального забруднення ґрунту і морської води.

Підпунктами 3.1, 3.2 , 3.3 пункту 3 рішення Виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 05.04.2016 № 125 зобовязано керівника Позивача для вжиття заходів у сфері цивільного захисту: забезпечити негайне зупинення будівельних робіт на території причалу, охорону території шляхом обмеженого доступу осіб на територію з метою попередження можливого травмування та загибелі людей; розмістити на території причалу № 114 попереджувальні таблички про заходи безпеки та інформацію про відповідну поведінку членів причалу № 114 та населення у разі виникнення аварій; забезпечити організацію та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо членів причалу № 114 та населення у разі виникнення аварій (а.с. 25-27).

30.06.2016 Виконавчим комітетом Чорноморської міської ради прийнято рішення «Про виконання вимог рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області № 125 від 05.04.2016 року «Про попередження надзвичайних ситуацій, що можуть виникнути на території причалу № 114» № 220. У вказаному рішенні зазначено, що міськім головою прийнято розпорядження від 13.06.2016 № 242 «Про створення спільної комісії з обстеження інженерних мереж, комунікацій, доріг, будівель та споруд, що розташовані на території 114 причалу, за адресою: вул. Набережна, 25 в м. Чорноморську Одеської області». За результатами обстеження території причалу № 114 «Бугово» комісією складено акт від 14.06.2016 щодо обстеження інженерних мереж, комунікацій, доріг, будівель та споруд, що розташовані на території 114 причалу, яким встановлено існування реальної загрози раптового обвалу будівель та споруд, що в свою чергу веде до неможливості перебування людей на даній території та може призвести до їх загибелі. Комісією зафіксовано, що територія причалу № 114 «Бугово» знаходиться в незадовільному стані, повсюди виявлені звалища будівельного сміття, яке під час злив спричиняє забруднення підземних вод та моря. Спостерігаються численні тріщини, зсуви, просідання, випинання та розповзання вилиць (рядів), тротуарів та спусків до моря, що ускладнює та в деяких місцях робить неможливим (небезпечним) їх експлуатацію. Переміщення ґрунту спостерігаються від десятків міліметрів до десятків сантиметрів. В результаті небезпечних зсувних процесів в місцях розміщення будівель та споруд причалу (велика частина будівель з бетону, каменя, пінобетону, цегли, металу та ін.) до 60 % будівель та споруд пошкоджено в різній мірі (тріщини в стінах, що несуть розломи, розшарування, зрушення та інше). Мають місце нахили (різних стін) всієї конструкції будівель з примиканням до сусідніх будівель. Найбільша інтенсивність пошкодження будівель (до повного руйнування) спостерігається в правій частині причалу (з боку бази відпочинку «Райдужний») зафіксовано багато випадків скривлення металевих каркасів, опорних частин та металевих конструкцій будівель та споруд (а.с. 28-31).

З матеріалів справи вбачається, що Громадською організацією було складено і направлено Відповідачу із супровідним листом від 18.07.2016 № 144 два примирника додаткової угоди № 1 до Договору оренди від 04.08.2015 (а.с. 13). Проте у відповіді на вказану пропозицію від 03.08.2016 № 1-019-2100 ЧМР зазначила, що норми діючого земельного та податкового законодавства України не передбачають звільнення від орендної плати орендарів земельних ділянок (а.с. 40). Тобто, фактично відповідач не надав згоди на внесення змін до Договору оренди від 04.08.2015 щодо звільнення позивача від сплати орендної плати у звязку із неможливістю використання земельної ділянки за призначенням внаслідок природних зсувних процесів.

Приймаючи рішення суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням положень статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) правове регулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, а договір оренди землі не є тотожним зобов'язанням найму, визначеним у ЦК України. У вирішенні спорів, пов'язаних з укладанням, зміною, розірванням, припиненням учасниками земельних відносин договорів оренди земельних ділянок, загальні положення глави 20 ГК України застосовуються, якщо відповідні відносини не врегульовано спеціальними нормами ЗК України, Закону України «Про оренду землі». Відповідно до частини першої статті 9 Цивільного кодексу України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Частково задовольняючи позовну заяву Громадської організації, суд першої інстанції послався на ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Проте судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що рішення підлягає скасуванню, у звязку з наступним.

Згідно ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 6 статті 93 ЗК України також передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Частиною 1 статті 1 ЦК України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно з частиною 2 статті 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин, які позначаються тут як майнові відносини у сфері господарювання.

Відносини найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України, яка містить як загальні норми, що застосовуються до всіх видів найму (оренди) - § 1, так і спеціальні норми, які присвячено окремим видам цього договору, так і безпосередньо найму (оренді) земельної ділянки - § 3.

Відповідно до ч. 2 ст. 759 та ч. 2 ст.792 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Розмір відшкодування орендодавцем збитків, завданих орендарю, повинен бути зменшений, якщо орендар навмисно або через необережність спричинив збільшення розмірів збитків унаслідок невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Посилаючись на неможливість користування земельною ділянкою, внаслідок природних процесів зсувів, позивач вважає за необхідне звільнити його від орендної плати за користування земельною ділянкою на період часу, протягом якого використання земельних ділянок буде неможливим. При цьому, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує положеннями ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Проте, відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до підпункту 2.9 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені статтею 152 ЗК України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК та ГК України.

Системний аналіз вказаних норм законодавства визначає можливість захисту порушеного права та передбачає спосіб такого захисту і положеннями, як Земельного кодексу України, так і Цивільного кодексу України не передбачено обраного позивачем способу захисту, а саме припинення нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою.

Таким чином, позивачем заявлено вимогу про захист порушеного права шляхом припинення нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою, що не відповідає вказаним вище положенням та не передбачено чинним законодавством, зокрема ст. 152 Земельного кодексу України. Тобто позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає правовідносинам, що склалися між ним та відповідачем з огляду на надані кожному з них за законом права та обов'язки.

Посилання позивача на можливість звільнення наймача від сплати орендної плати, що передбачено ч. 6 ст. 762 ЦК України, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки положеннями вказаної норми врегульовано правовідносини найму, які передбачають можливість та підстави звільнення від плати за користування майном, тоді як норми законодавства, що регулюють земельні відносини, не передбачають таких підстав для звільнення від плати за користування земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що викладені в рішенні господарського суду Одеської області висновки не ґрунтуються на повному і всебічному зясуванні господарським судом фактичних обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав та свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права, у зв'язку з чим суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі.

У відповідності до приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права і висновок господарського суду про часткове задоволення позову є таким, що не відповідає обставинам справи, тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Громадської організації залишається без задоволення, апеляційна скарга ЧМР підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області - скасуванню з прийняттям нового, про відмову у задоволенні позовних вимог Громадської організації в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації «Водно-моторне спортивно оздоровче товариство рибалок любителів» - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Чорноморської міської ради Одеської області - задовольнити.

3. Рішення господарського суду Одеської області від 01.11.2016 скасувати.

4. У задоволенні позовних вимог Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок любителів» відмовити в повному обсязі.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_3