ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.2016 Справа № 905/2750/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», м. Київ

відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТКОМ», м. Донецьк

про стягнення 538396,00 гривень

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТКОМ», м. Донецьк про стягнення 538396,90 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на копію договору про фінансовий лізинг № 00005768 від 17.09.2012р., копію додатку до договору про фінансовий лізинг №00005768 від 17.09.2012р. загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, копію акту прийому передачі від 28.09.2012р., копію додаткової угоди від 18.09.2014р. до договору про фінансовий лізинг №00005768 від 17.09.2012р. графік покриття та виплати лізингових платежів (План відшкодування), копії рахунків-фактури №00212634 від 02.07.2014р., №00219022 від 04.08.2014р., №00225074 від 04.09.2014р., №00231023 від 01.10.2014р., №00239705 від 03.11.2014р., №00244505 від 03.12.2014р., №00251845 від 12.01.2015р., №00258992 від 02.02.2015р., №00264378 від 06.03.2015р., №00270155 від 06.04.2015р., №00275353 від 06.05.2015р., №00281371 від 04.06.2015р., №00286069 від 03.07.2015р., №00290828 від 03.08.2015р., №00295559 від 02.09.2015р., №00300656 від 05.10.2015р., №00305973 від 02.11.2015р., №00310880 від 04.12.2015р., №00314632 від 06.01.2016р., №00318339 від 02.02.2016р., №00321982 від 04.03.2016р., копію виконавчого напису приватного нотаріусу №906, копію Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№51361331 від 08.06.2016р., копію Постанови про розшук майна боржника ВП№51361331 від 02.07.2016р.,

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.09.2016 р. порушено провадження по справі № 905/2750/16.

23.09.2016р. позивач через канцелярію суду надав пояснення з додатками.

05.10.2016р. позивач через електрону пошту суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

24.10.2016р. позивач через канцелярію суду надав клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

15.11.2016р. позивач через канцелярію суду надав клопотання про продовження розгляду справи на 15 днів, яке судом ухвалою суду від 15.11.2016р. задоволено.

05.12.2016р. позивач через канцелярію суду надав письмові пояснення по справі про уточнення позовних вимог, яке судом прийнято, таким чином, на момент вирішення спору по суті позовні вимоги складають: основна заборгованість у розмірі 377907,26грн., плата за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 146089,64 грн., збитки у розмірі 14400,00 грн.

06.12.2016р. позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі позивача.

Позивач в судове засідання не зявився.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, витребуваних документів не надіслав, тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг України, м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТКОМ», м. Донецьк про стягнення заборгованості 538396,90 грн.

17.09.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (Лізингодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПЛАСТКОМ (Лізингоодержувач. відповідач), був укладений договір про фінансовий лізинг №00005768 ( далі-Договір).

Обєктом договору про фінансовий лізинг є транспортний засіб Audi A6 2,8 FSI (150kWt), 2012 року виробництва, вартістю 60516,61 дол. США, авансовий платіж складає 21180,81 дол. США, кількість лізингових платежів складає 60, строк лізингу 60 місяців, лізинговий платіж 1162,44 дол. США.

Додатковою угодою від 18.09.2014р. до договору про фінансовий лізинг №00005768 від 17.09.2012р. п.1,2,3, встановлено, що строк лізингу складає 63 місяці. Сторони домовились встановити на період з 01.10.2014 р. по 31.12.2014р. лізинговий платіж у розмірі 296,53 (еквівалент у доларах США). Після закінчення цього періоду застосовуються умови, що діяли до укладення Додаткової угоди. Протягом періоду, зазначеного в п.2 Додаткової угоди, штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) за невиконання умов Договору не застосовуються. У звязку зі змінами, викладеними вище, Сторони домовились викласти Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування), що є невідємною частиною Договору.

До укладеного договору між сторонами були складені та підписані Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплат лізингових платежів, які є невідємними частинами договору та являють собою угоду між сторонами щодо придбавання ТОВ Порше Лізинг України, а також передачу обєкту лізингу Лізингоодержувачу.

Пунктами 3.1.-3.3. загальних умов предметом лізингу за цим контрактом є транспортний засіб, зазначений у контракті.

До укладеного договору між сторонами був складений та підписаний Графік покриття витрат та виплат лізингових платежів. Факт передачі обєкту лізингу від Лізингодавця Лізингоодержувачу підтверджується актом приймання-передачі №00005768 від 17.09.2012р.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу предмет лізингу належить позивачу.

Відповідно до п.6.1. загальних умов для експлуатації обєкту лізингу Лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме ТОВ Порше Лізинг Україна лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, що являє собою невідємну частину цього контракту та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає в себе: відсотки за користування обсягом фінансування; суму, яка відшкодовує частину вартості обєкту лізингу; комісії; покриття витрат, витрати повязані з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо повязані з контрактом.

Проценти, комісії, інші платежі: у відповідності до Загальних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплат лізингових платежів. Усі платежі, що підлягають сплаті повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку відповідно до пунктів 6.3., 6.4. загальних умов.

Згідно п.6.4. загальних умов у графіку покриття витрат та виплат лізингових платежів відображаються лізингові платежі з урахуванням відсотків за використання обсягу фінансування, розмір яких узгоджений сторонами.

Пунктом 6.5. договору передбачено лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок зазначений ТОВ Порше Лізинг Україна у графіку покриття витрат та виплат лізингових платежів не пізніше дати, вказаної в графіку.

Пунктом 6.16. загальних умов встановлено, що зобовязання по сплаті всіх та будь-яких платежів за контрактом покладаються на лізингоодержувача, якщо прямо не передбачено контрактом. Лізингоодержувач зобовязався сплатити всі та будь-які платежі протягом пяти робочих днів з моменту відправлення ТОВ Порше Лізинг Україна відповідної вимоги та/або рахунку, якщо інший термін не обумовлений в контракті або погоджено сторонами додатково. Якщо Лізингоодержувач не сплатить платежі у вказаний строк ТОВ Порше Лізинг Україна має право застосувати санкції за прострочення відповідно до п. 8 Контракту.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств.

У період з липня 2014р. по жовтень 2015р. позивачем були виставлені до оплати рахунки-фактури, а саме №00005768 від 17.09.2012р., №00212634 від 02.07.2014р. на суму 5642,26 грн., №00219022 від 04.08.2014р. на суму 14437,50 грн., №00225074 від 04.09.2014р. на суму 14995,48 грн., №00231023 від 01.10.2014р. на суму 3840,06 грн., №00239705 від 03.11.2014р. на суму 3840,06 грн., №00244505 від 03.12.2014р. на суму 4525,05 грн., №00251845 від 12.01.2015р. на суму 21144,78 грн., №00258992 від 02.02.2015р. на суму 5989,91 грн., №00264378 від 06.03.2015р. на суму 7413,25 грн., №00270155 від 06.04.2015р. на суму 6968,46 грн., №00275353 від 06.05.2015р. на суму 24511,21 грн., №00281371 від 04.06.2015р. на суму 24437,98 грн., №00286069 від 03.07.2015р. на суму 24440,30 грн., №00290828 від 03.08.2015р. на суму 24523,99 грн., №00295559 від 02.09.2015р. на суму 25405,12 грн., №00300656 від 05.10.2015р. на суму 24567,01 грн., №00305973 від 02.11.2015р. на суму 26747,75 грн., №00310880 від 04.12.2015р. на суму 26794,24, №00314632 від 06.01.2016р. на суму 27666,07 грн., №00318339 від 02.02.2016р. на суму 29601,54 грн., №00321982 від 04.03.2016р. на суму 30415,24 грн. Всього на загальну суму 377907,26 грн.

Зі змісту договору вбачається, що за правовою природою він є договором фінансового лізингу, який припадає під правове регулювання норм Закону України Про фінансовий лізинг, а також статей 806-809 Цивільного кодексу України та статті 292 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтями 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

На підставі пункту 3 частини 2 статті 11 Закону України Про фінансовий лізинг від 16.12.1997р. № 723/97-ВР із змінами та доповненнями, лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Так, відповідно до частини 1 статті 16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів встановлюється в порядку, встановленому договором.

За приписами частини 2 статті 1, пункту 2 частини 2 статті 11 Закону України „Про фінансовий лізинг, частини 1 статті 806 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 292 Господарського кодексу України за користування майном на умовах фінансового лізингу лізингоодержувач має сплачувати лізингові платежі.

За розрахунком позивача, у зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору у період з липня 2014р. по березень 2016р. за останнім утворилася заборгованість, яка на момент звернення до суду із позовом складає 377907,26 грн.

Відповідач свої зобовязання за Договором про фінансовий лізинг №00005768 від 17.09.2012р. за період з липня 2014р. по березень 2016р. належним чином не виконав, лізингові платежі, сплата яких встановлена графіком сплати лізингових платежів відповідачем у спірний період не сплачені, у звязку з чим за останнім утворилася заборгованість у розмірі 377907,26 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Щодо припинення договору, суд зазначає наступне, відповідно до ч.1. ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Пунктом 12.6.1. умов договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30днів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України Про фінансовий лізинг лізингодавець вправі відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення оплати становить більше 30 днів.

11 травня 2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про повернення Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця обєкт фінансового лізингу автомобіль марки AUDI, модель A6, 2012 року випуску, реєстраційний номер АА4050МK.

На підставі вчиненого виконавчого напису державним виконавцем Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби управління юстиції у Донецькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№51361331 від 08.06.2016р. та винесено постанову про розшук майна боржника ВП№51361331 від 02.07.2016р.

Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним (ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Як стверджує позивач, описом вкладення №105(37) від 17.03.2016р., наданої курьєрскою службою ТОВ «ОСОБА_1 Україна», була здійснена спроба доставки відправлення за адресою: 83047, АДРЕСА_1, але доставити відправлення не вдалося, так як за адресою одержувача осіб для вручення не знайдено.

Докази направлення такої вимоги підтверджуються матеріалами справи, а саме описом вкладення №105(37) від 17.03.2016р.

Відповідно до п.12.7. Умов лізингу, день що вважатиметься датою розірвання/відмови від Договору, визначається Позивачем у відповідному повідомленні/вимозі. Крім того, даним пунктом передбачено, що у випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги через відсутність за адресою, Лізингоодержувач вважається належним чином повідомлений.

Відповідно до п.12.9 Договору, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобовязався повернути обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Крім того, відповідно до вимоги відповідачу встановлено обовязок погасити заборгованість протягом 3-х днів з дня отримання вимоги.

Таким чином, враховуючи умови договору погоджені сторонами, відповідач був належним чином повідомлений про припинення договору та вимогу позивача сплатити заборгованість та повернути обєкт лізингу.

Відповідно до п.12.13 договору, контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

У відповідності до п.10.3 лізингоодержувач зобовязаний негайно проінформувати Порше лізинг Україна у письмовій формі про будь-які зміни свого місця проживання (для фізичних осіб), або місця розташування (для юридичних осіб), відповідно. У випадку невиконання цього зобовязання будь-яка кореспонденція (включаючи, окрім іншого, повідомлення та вимоги), доставлена за адресою, зазначеною лізингоодержувачем в контракті, вважається дійсною, незалежно від того, чи отримав її лізингоодержувач, а датою її доставки вважається 2-й робочий день з дня її надсилання компанією Порше лізинг Україна.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що договір про фінансовий лізинг №00005768 від 17.09.12р. припинив свою дію з 31.03.2016 року.

Відповідно до п.6.17 умов лізингу, сторони погодили, що у випадку розірвання договору за ініціативою позивача відповідно до п.12 договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування обєкта лізингу.

Отже, відповідач повинен компенсувати позивачу упущену вигоду у вигляді щомісячних платежів за фактичний час користування обєктом лізингу, а саме: за квітень 2016р. на суму 30065,35грн., за травень 2016р. на суму 29200,49 грн., за червень 2016р. на суму 29130,74 грн., за липень 2016р. на суму 28845,95 грн. за серпень 2016р. на суму 28847,11 грн.

Будь-яких доказів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було.

Факт заборгованості за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 146089,64 грн. підтверджено матеріалами справи, тому вимоги позивача в цій сумі обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 8400,00 грн., які були понесені позивачем із наданням послуг ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012р., стягнення з відповідача збитків у розмірі 6000,00 грн., які були понесені позивачем із наданням послуг ТОВ «Юридична фірма Вернер» про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010р. у звязку із припиненням та порушенням умов договору, суд зазначає наступне.

Пунктами 8.2., 8.2.3. умов, встановлено у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції, як компенсація будь-яких витрат, понесених лізингодавцем та/або винагороди, включаючи окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених лізингоодержувачем у відповідності контракту. Лізингодавець надає лізингоодержувачу відповідну документацію, що підтверджує понесені витрати, проте ненадання такої документація не звільняє лізингоодержувача від компенсації та не вважається підставою для відстрочення компенсації. Вищезазначені санкції підлягають виплаті лізингоодержувачем упродовж десяти робочих днів після надсилання відповідної вимоги лізингодавцем, не зважаючи на можливе розірвання контракту лізингодавцем.

Згідно ст. 10 Закону України Про фінансовий лізинг, лізингодавець має, зокрема, право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом та вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Відповідно до п. 2. ст. 7 зазначеного закону, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Судом встановлено, що позивач відмовився від договору і пред'явив вимогу про сплату відповідачем заборгованості, а також про повернення об'єкта лізингу, у зв'язку із систематичним порушенням договору з боку відповідача, несплатою лізингових платежів відповідно до плану відшкодування, несплатою відшкодування витрат позивача відповідно до умов договору, який припинив свою дію з 31.03.2016 року.

Позивач встановив строк для сплати заборгованості впродовж 3 днів, та для повернення об'єкту лізингу впродовж 10 днів з дня доставки вимоги за адресою відповідача, який вимоги позивача не виконав.

Відповідно до ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на оплату послуг ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» про надання юридично-консультаційних послуг та ТОВ «Юридична фірма Вернер» про надання юридичних послуг, призвели до витрат позивача, які на його думку є збитками, що підтверджується договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012р.., що підтверджується рахунком-фактурою №166 від 13.05.2016р., актом №166 від 13.05.2016р., платіжним дорученням №50130620 від 19.05.2016р. на суму 4200,00 грн. з ПДВ, рахунком-фактурою №225 від 06.07.2016р., актом №225 від 06.07.2016р., платіжним дорученням №50030884 від 11.07.2016р. на суму 4200,00 грн. з ПДВ, рахунок фактури №1091 від 01.09.2016р. на суму, акт №1093 від 01.09.2016р.

Оцінивши надані позивачем докази у відповідності до вимог ст. 33, 43 ГПК України, господарський суд дійшов висновку, що останні (докази) не є в розумінні ст. 34 ГПК України належними та допустимими доказами завдання позивачу збитків у стягуваному розмірі, що свідчить про недоведення позивачем наявності причинно-наслідкового зв'язку між простроченням виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором та необхідністю цих послуг. Також не доведено позивачем, що витрати на юридичне консультування, підготовку, подачу до суду процесуальних документів та представництво в суді, що полягали у витратах на послуги ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Юридична фірма Вернер» є такими, без яких було б неможливим відновлення порушеного права, що вони мають обовязковий характер, а також, що ці витрати та їх розмір знаходяться у необхідному звязку з неналежним виконанням зобовязання відповідачем.

Наведене зумовлює висновки про відмову в позові в частині стягнення зазначених збитків.

Факт заборгованості Відповідача в сумі 538396,90 грн. підтверджено матеріалами справи, тому вимоги позивача в цій сумі обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було та враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що заявлені позовні вимоги позивача у сумі 538396,90 грн. є доведеними, обґрунтованими матеріалами справи, а також такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22,526,527,623,651,806-809 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193,224 Господарського кодексу України, ст.ст.7,10,11,16 Закону України «Про фінансовий лізинг» ст.ст. 4-3, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТКОМ», м. Донецьк про стягнення 538396,90 грн., задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАСТКОМ»(83047, АДРЕСА_2, код 33654394) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»(02152, м. Київ, провулок Павла Тичини, 1 В, офіс «В», п/р №91000 в ПАТ «Креді ОСОБА_2», м. Київ, МФО 300379, код 35571472) основну заборгованість за договором у розмірі 377907,26 грн., плата за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 146089,64 грн., а загалом 523996,9 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7859,95 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 06.12.2016 р.

Повне рішення складено 12.12.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев