УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

13.12.2016Справа № 910/22617/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, м. Бровари,

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича, м. Київ,

про зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» (далі - Банк) Кононця Вадима Валерійовича (далі - Уповноважена особа) про: визнання протиправними дії та скасування рішення Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним правочину (транзакції) з переказу грошових коштів у сумі 200 000 грн. з рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «СіТі Консалтинг» № 0001 на рахунок № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 з призначенням платежу: «Перерахування заробітної плати, згідно договору від 20.01.2016 № ZP-3944/1» (далі - перша вимога); зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у сумі 200 000 грн. за рахунок Фонду (далі - друга вимога).

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті позовної заяви з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено статтею 12 ГПК України.

У підпункті 3.1 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Позов заявлений ОСОБА_1 як фізичною особою; суду не подано доказів того, що вказана фізична особа є суб'єктом підприємницької діяльності.

Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Отже, ОСОБА_1 як фізична особа не може бути позивачем у розумінні статті 21 ГПК України.

Що ж до посилань ОСОБА_1 у позові на правову позицію Верховного Суду України, то слід вказати таке.

Відповідно до частини першої статті 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Позивач посилається на дві постанови Верховного Суду України, а саме від 16.02.2016 зі справи № 826/2043/15 та від 15.06.2016 зі справи № 826/20410/14.

У вказаних постановах Верховний Суд України зазначив, зокрема, що, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

З наданих постанов вбачається, що предмет позову у вказаних справах та поданій ОСОБА_1 є зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги щодо банку, який ліквідується.

Разом з тим, у справі № 826/2043/15 позивачем є юридична особа, а з постанови зі справи № 826/20410/14, текст якої розміщено, зокрема, на сайті Верховного Суду України, не можливо встановити має чи не має фізична особа, яка позначена як "ОСОБА_9", статус суб'єкта підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що підставами перегляду Верховним Судом України судових рішень 16.02.2016 у справі № 826/2043/15 та 15.06.2016 у справі № 826/20140/14 є неоднакове застосування різних норм матеріального права, що регулюють різні за змістом правовідносини. У першому випадку - невизнання банком заявника кредитором банку, оскільки заявник не мав коштів у банку, а у другому випадку - виявлення уповноваженою особою Фонду нікчемних договорів, внаслідок чого не виникло у банку із заявником взаємних прав і обов'язків з такими угодами.

Відповідно до вимог статей 237 та 243 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України 16.02.2016 у справі № 21-4846а15, встановивши неправильне застосування норм матеріального права, скасувала судові рішення та закрила провадження у адміністративній справі за позовом управління Пенсійного фонду України - юридичної особи до банку в особі уповноваженої особи ФГВФО.

Водночас, відповідно до вимог статей 237 та 243 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України 15.06.2016 у справі № 826/20140/14, встановивши неправильне застосування норм матеріального права, скасувала судові рішення та закрила провадження у адміністративній справі за позовом сторони нікчемного правочину до банку в особі уповноваженої особи ФГВФО.

Водночас Закон України "Про банки і банківську діяльність" не містить положень і правил підвідомчості господарському суду справ у спорах, що виникають між фізичною особою кредитором банківської установи та банку. Питання підвідомчості врегульовано процесуальними кодексами.

Враховуючи викладене, з урахуванням суб'єктного складу позовна заява ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду в частині першої вимоги має бути подана на розгляд до місцевого загального суду.

Що ж до першої вимоги ОСОБА_1, то слід вказати таке.

З підстав, передбачених частиною першою статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частиною другою цієї статті визначено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 34 цього Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до статті 54 Закону рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Пунктом 25 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" адміністративним судам роз'яснено, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, від 26.05.2016 № 826 затверджено Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення". Рішення зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за № 863/28993.

Цей Порядок розроблено відповідно до частини третьої статті 36, пункту 4 частини другої статті 37, статті 38, пункту 4 частини третьої статті 41, частини шостої статті 41 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з метою виявлення нікчемних правочинів (у тому числі договорів) Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію / ліквідацію в неплатоспроможному банку, якій делеговані відповідні повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), та встановлення механізму, послідовності дій і критеріїв обмеження здійснення неплатоспроможним банком банківських операцій.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Слід зазначити, що першою позовною вимогою є оскарження рішення, яке було прийняте Уповноваженою особою не як працівником Банку, а як особою, що здійснює владні повноваження на підставі Закону та призначена Фондом при здійсненні спеціальних функцій.

Судом встановлено те, що, враховуючи норми Закону, в даному випадку між сторонами виникли публічно-правові відносини, а не відносини господарського характеру, оскільки, оспорюється рішення щодо нікчемності правочину на підставах, які визначені лише для Уповноважених осіб в процесі тимчасової адміністрації (стаття 38 Закону), а не рішення, яке прийнято Уповноваженою особою як керівником банку в процесі його ліквідації.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що даний спір, в частині першої позовної вимоги підлягає вирішенню в адміністративному суді, а тому у прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду у господарських судах України.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню в загальному суді щодо позовної вимоги про зобов'язання вчинити дії та в адміністративному суді щодо позовної вимоги про скасування рішення, а тому у прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 62 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича про зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Суддя І.Д. Курдельчук