ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016р. Справа№ 914/2958/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м.Львів

до відповідача: Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

про стягнення 626 806,06 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А

Представники:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № 4408 від 28.09.2016 року.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз ЗБУТ» подано позов до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова про стягнення заборгованості в сумі 626 806,06 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.11.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 12.12.2016р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

В судове засідання позивач явку повноважного представника не забезпечив, про причини не явки та не виконання вимог ухвал суду не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по справі, не заперечує проти заявлених позовних вимог. Подав письмове підтвердження відсутності підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010)).

Суд оглянувши та дослідивши наявні у справі документи не вбачає підстав для відкладення розгляду справи,

Суд розглядає справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 12.12.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах докази судом встановлено таке.

ТзОВ «Львівгаз збут» (постачальник, у справі позивач) було поставлено КЕВ м. Львова (споживач, відповідач у справі) природний газ (надалі газ).

Факт отримання відповідачем природного газу (надалі газ) на суму 622 024,59 грн. підтверджується Актами прийому-передачі природного газу, а саме: Акт №ЗЛВ00031318 від 30.04.2016р. на суму 314 860,69 грн., Акт № ЗЛВ 00035380 від 31.05.2016р. на суму 104 022,25 грн.; Акт № ЗЛВ 00038778 від 30.06.2016р. на суму 71 495,58 грн.; Акт № ЗЛВ00041773 від 31.07.2016р. на суму 64 106,65 грн.; Акт № ЗЛВ00044023 від 31.08.2016р. на суму 67 539,42 грн., що підписані та скріплені печатками сторін без жодних застережень.

Факт поставки позивачем газу на суму 622 024,59 грн. належними та допустимими доказами відповідачем не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач покладені на нього зобовязання щодо оплати отриманого газу не виконав, у звязку з чим у нього заборгованість за поставлений газ в сумі 622 024,59 грн.

Доказів оплати за поставлений газу, згідно Актів прийому-передачі природного газу №№ЗЛВ00031318 від 30.04.2016р., № ЗЛВ 00035380 від 31.05.2016р.; № ЗЛВ 00038778 від 30.06.2016р.; № ЗЛВ00041773 від 31.07.2016р.; № ЗЛВ00044023 від 31.08.2016р. відповідачем не надано.

Відповідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути 4 781,47 грн. 3% річних.

Доказів часткового чи повного погашення заборгованості станом на день розгляду справи сторонами до суду не надано.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків є правочином.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма , вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 статті 639 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору купівлі-продажу (поставка) в силу пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона-постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари)в сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

З врахуванням п.1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» господарський договір (угода) є не єдиною підставою виникнення грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено факт поставки газу, що вбачається з Актів прийому-передачі природного газу, що підписані та скріплені печатками сторін без жодних застережень на загальну суму 622 024,59 грн.

Факт проведення відповідачем оплати вартості поставленого позивачем газу підтверджений не був. Представник відповідача не заперечує проти існування заборгованості за поставлений газ.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в стягненні 622 024,59 грн., оскільки такі обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних, дійшов висновку, що заявлені до стягнення 3% річних в сумі 4 781,47 грн. нараховано правомірно та підлягають стягненню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Судові витрати в сумі 9 402,09 грн. (626 806,06*1,5%), відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на відповідача.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу м. Львова (79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код 39594527) 622 024,59 грн. за поставний газ, 4 781,47 грн. 3% річних та 9 402,09 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2016р.

Суддя Коссак С.М.