Господарський суд
Житомирської області
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"14" грудня 2016 р. Справа № 906/1225/16

Суддя господарського суду Житомирської області Маріщенко Л.О. ,

розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали за позовом:

Відкритого акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль" (м. Житомир)

до Приватного підприємства "Гальчин-Агро" (с. Гальчин Бердичівського району Житомирської області)

про стягнення 103982,25 грн та розірвання договору оренди майна від 04.05.2011р.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2016 позовну заяву № 57 від 08.12.2016 (вх.№ 1445/16 від 12.12.2016) та додані до неї документи передано для вирішення питання про її прийняття (ст. 61 ГПК України).

1) Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; за подання позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено з 01.01.2016 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 грн.

Позивачем фактично ставиться дві (майнова та немайнова) вимоги. Таким чином розмір судового збору при подачі даного позову становить - 2937,74 грн. (1559,74 грн + 1378,00 грн)

Позивачем не додано до позовної заяви докази сплати судового збору.

Однак, додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому позивач просить відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі, посилаючись на постанову господарського суду Житомирської області від 14.09.2012 у справі № 4/5007/33-Б/11 про визнання позивача банкрутом. На думку представника позивача, дана постанова свідчить про неспроможність позивача виконати зобов'язання щодо сплати судового збору та такий факт не підлягає доказуванню, оскільки був встановлений рішенням суду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відповідно до положень ч. 8, 9 ст.30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній станом на дату визнання банкрутом - 14.09.2012) кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону. З основного рахунку проводяться такі виплати: поточні комунальні та експлуатаційні платежі; інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

Також ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею:

- у першу чергу задовольняються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі витрати на оплату державного мита.

Отже до першої черги втрат, які задовольняються є витрати на сплату судового збору.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Слід зазначити, що стаття 8 Закону України "Про судовий збір" наділяє суд правом відстрочити сплату судового збору, а не встановлює такий обов'язок.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Відтак, перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідаційної процедури не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Також, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_1 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_1 проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

В свою чергу, відповідно до статті 129 Конституції України та статті 4-2 ГПК України правосуддя в у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду, викладеної у рішенні у справі "Ейрі проти Ірландії" від 09.10.1979, положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Таким чином, з урахуванням викладеного, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ВАТ "УКХ "УКРХМІЛЬ" про відстрочення сплати судового збору.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору в установлених порядку та розмірі.

2) Позовна заява підписана особою без відповідних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 54 ГПК України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Приписами ст.28 ГПК України передбачено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

З доданої до позовної заяви довіреності від 27.04.2016 не вбачається доручення ОСОБА_2 підписувати позовну заяву від імені юридичної особи - позивача.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене, провадження у справі не може бути порушено, а позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ч.3 ст. 63 ГПК України).

Керуючись п. 1, 4 ч.1 ст. 63, 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ВАТ "Український концерн хмелярства "Укрхміль" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву ВАТ "Український концерн хмелярства "Укрхміль" з доданими до неї документами повернути позивачу без розгляду.

Додаток на 28 аркушах.

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: ОСОБА_3

1 - в наряд,

2 - заявнику (рек.)