ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" грудня 2016 р.Справа № 57/159-10

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Аюпова Р.М.

судді: Бринцев О.В. Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Васильєва А.В.

за участю представників сторін:

Представник стягувача - ОСОБА_1, дов. від 27.07.2016р., ОСОБА_2, дов. від 15.09.2016р.,

Представник боржника (заявник) - ОСОБА_3, дов. від 05.08.2016р.,

представник 1-ої третьої особі не з'явився,

представник 2-ої третьої особі не з'явився,

представник 3-ої третьої особі не з'явився.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 288" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 28700 від 02.09.2016р.) у справі

за позовом Комунального закладу охорони здоров'я "Харківський обласний клінічний онкологічний центр", м. Харків, 3-я особи , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Харківська обласна рада, м. Харків; 2) Київський районний відділ ГУ МНС України в Харківській області, м. Харків; 3) Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області , м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека №288", м. Харків
про розірвання договору та звільнення приміщення.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 р. позивач - КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний центр", м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою в якій просив суд розірвати укладені між ним та відповідачем - Орендним підприємством "Аптека № 288", м. Харків договір оренди №1 від 01.09.1997 року, додаткову угоду №Б/№/45 від 04.05.2000 року, додаткову угоду №Б/№/46 від 04.05.2000р., додаткову угоду від 01.07.2005 року, додаткову угоду № 2 від 17.12.2007 р. до договору оренди № 1 комунального майна від 01.09.1997 року; договір оренди № 2 від 03.06.2003 року, додаткову угоду від 01.07.2005 року, додаткові угоди №№ 2,3 від 16.11.2005 року, від 17.12.2007 року до договору оренди №2 комунального майна від 03.06.2003 року; договір оренди № 3 від 03.06.2003 року, додаткову угоду від 01.07.2005 року, додаткові угоди № № 2,3,4 від 16.11.2005 року, 10.04.2006 року, 17.12.2007 року до договору оренди комунального майна від 03.06.2003 року, та зобов'язати відповідача звільнити орендоване нежитлове приміщення першого поверху та підвалу в літ. "А" загальною площею 260,40 кв. м. та нежитлове приміщення першого поверху в літ. "А-5" загальною площею 89,60 кв. м. (додаткова угода №2 від 17.12.2007 року до договору оренд №1 комунального майна від 01.09.1997р.); нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 30.2 кв. м. (Додаткова угода №3 від 17.12.2007 року до договору оренди N 2 комунального майна від 03.06.2003 року), нежитлові приміщення, загальною площею 27,08 кв. м. (додаткова угода № 4 від 17.12.2007 року до договору оренди комунального майна від 03.06.2003 року), які розташовані за адресою: м. Харків, Помірки, 70.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2010 р. по справі № 57/159-10 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2010р. рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2010р. по справі № 57/159-10 скасовано та прийняте нове, яким позов задоволено. Розірвано з орендарем договори оренди комунального майна № 1 від від 01.09.1997 р., № 2 від 03.06.2003 р., № 3 від 03.06.2003 р., з додатковими угодами. Зобовязано Орендне підприємство Аптека № 288, м. Харків звільнити орендовані приміщення першого поверху та підвалу в літ. Аплощею 260 кв. м., першого поверху в літ А-5площею 89,6 кв. м., першого поверху площею 30,2 кв. м., приміщення площею 27,08 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, Помірки, 70. Стягнуто з Орендного підприємства Аптека № 288(адреса: 61070, м. Харків, Помірки, 70; код 14073014) на користь Комунального закладу охорони здоровя Харківський обласний клінічний онкологічний центр (адреса: 61070, м. Харків, вул. Лісопарківська, 4; код 02002776) 85 грн. держмита, 42,50 грн. держмита за подання апеляційної скарги та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Наказ доручено видати господарському суду Харківської області.

На виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2010р. та ухвали господарського суду Харківської області від 09.08.2016р. видано наказ суду щодо зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю Аптека № 288, м. Харків звільнити орендовані приміщення першого поверху та підвалу в літ. А площею 260 кв. м., першого поверху в літ А-5площею 89,6 кв. м., першого поверху площею 30,2 кв. м., приміщення площею 27,08 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, Помірки, 70.

02.09.2016р. до господарського суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 28700) звернувся представник боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю Аптека № 288.

Ухвалою господарського суду від 05.09.2016р. відкладено вирішення питання щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 288", м. Харків, про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 28700 від 02.09.2016р.), до повернення матеріалів справи № 57/159-10 із суду вищої інстанції.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2016р. призначено розгляд заяви на 07.12.2016р. о 10:00 год.

У судовому засіданні 07.12.2016р. представник заявника подану заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові письмові пояснення щодо поданої заяви (вх. № 41903), які судом долучаються до матеріалів справи.

Представники стягувача у судовому засіданні 07.12.2016р. проти задоволення заяви заперечували, просили суд відмовити в її задоволенні.

Представники третіх осіб у судове засідання 07.12.2016р. не з'явились, про причину неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, подану боржником заяву, заслухавши доводи представників боржника та стягувача, колегією суддів виходить з наступного.

Так, звертаючись до господарського суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, боржник посилається на наступні доводи.

На виконання ухвали господарського суду Харківської області від 09.08.2016р. у справі № 57/159-10 15.08.2016р. було видано судовий наказ на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2010р. щодо зобов'язання TOB "Аптека №288" звільнити орендовані приміщення першого поверху та підвалу в літ. "А" площею 260 кв.м., першого поверху в літ. "А-5" площею 89,6 кв.м., першого поверху площею 30,2 кв.м., приміщення площею 27,08 кв.м., розташовані за адресою : м. Харків, Помірки, 70.

Так, заявник зазначає, що відповідно до рішення виконкому Київської районної у місті Харкові ради № 149 від 05.08.2008 (міститься в матеріалах справи), будівлям Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру - головному корпусу літ. "А-2", лікувальному корпусу літ. "М-5", хірургічному корпусу літ. Б-2, патологоаномічному корпусу літ. В-1, господарсько-адміністративному корпусу літ. П-2, сараю літ. Ж-1, сараю літ. 3-1, підстанції літ. 0-1, гаражу літ. К-1, смітгєзбірнику літ. И-1, овочесховищу літ. JI-1 присвоєно єдину поштову адресу: вул. Лісопарківська, 4, а також сараю літ. К-1 та житловому будинку літ. Я-1 поштову адресу: вул. Лісопарківська, 4-а.

Адреса: м. Харків, Помірки, 70, зазначена в наказі господарського суду від 09.08.2016р. - вже не існує, в зв'язку з чим, на думку заявника, виконавчий документ не підлягає виконанню внаслідок відсутності орендованих приміщень за адресою, яка вказана у наказі господарського суду.

Окрім цього, заявник заявляє, що між Харківською обласною радою, як орендодавцем, та TOB "Аптека № 288", як орендарем було відновлено відносини оренди цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська, 4 на підставі укладених договорів від 16.05.2011, 28.05.2012 (№1), 28.05.2012, 11.04.2011 (№2) та 28.05.2012, 16.05.2011 (№3).

Отже, на думку заявника, на сьогоднішній день, TOB "Аптека № 288" займає приміщення за вищевказаною адресою на підставі нових орендних правовідносин, що виникли з 2011 року між аптекою, як орендарем, Харківською обласною радою, як власником майна, та КЗОЗ "Харківський онкоцентр", як балансоутримувачем такого майна, які підтверджує укладенням додаткових угод до договорів оренди приміщень, які заявником надані в обґрунтування поданої заяви та долучені судом до матеріалів справи.

Враховуючи викладені вище обставини, заявник вважає наказ господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року в справі №57/159-10 таким, що повністю не підлягає виконанню внаслідок повного припинення обов'язку TOB "Аптека №288" з виконання рішення суду в зв'язку з продовженням орендних відносин між стягувачем та TOB "Аптека №288" на добровільних засадах, при повному розумінні сторонами своїх дій та за вільним їх волевиявленням, що підтверджується укладенням додаткових угод до договорів оренди, підписанням актів про належне виконання обов'язків зі сплати орендної плати та сплатою відповідних рахунків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснює у справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу місцевим господарським судом після набрання судовим рішенням законної сили згідно з вимогами статті 85 ГПК і повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції (якщо рішення оскаржувалося в апеляційному порядку і не було скасоване чи змінене), а строк пред'явлення наказу до виконання повинен відповідати статті 22 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом статей 116 і 117 ГПК України видавати накази мають право виключно місцеві господарські суди після набрання судовим рішенням законної сили.

Частинами другою - п'ятою статті 117 ГПК визначено підстави подання та загальний порядок розгляду господарським судом заяв стягувачів або боржників про виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом.

Статтею 117 ГПК України передбачено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Згідно частин 2 і 3 статті 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 4 частини 1 статті 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є інші заходи, передбачені рішенням.

Наказ відтворює резолютивну частину рішення і відповідає вимогам виконавчого документу, що ставляться до нього у статті 18 Закону України Про виконавче провадження.

Частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Так, звертаючись до господарського суду із відповідною заявою, боржник зазначає, що адреса: м. Харків, Помірки, 70, зазначена в наказі господарського суду від 09.08.2016р. - вже не існує, в зв'язку з чим, на думку заявника, виконавчий документ не підлягає виконанню, внаслідок відсутності орендованих приміщень за адресою, яка вказана у наказі господарського суду.

Суд спростовує дане твердження заявника, виходячи з наступного.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Аналогічні принципи містяться і в статті 115 ГПК України, відповідно до яких, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 89 ГПК України, суддя, за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення стягувача з відповідною заявою до суду про виправлення описки в постанові ХАГС від 25.10.2010р. щодо зазначення вірної адреси орендованого приміщення, яке потребує звільнення боржником.

Таким чином, невірно зазначена в наказі господарського суду адреса орендованих приміщень, та за виправленням до якого, з приводу невірно зазначеної адреси спірних приміщень, стягувач не звертався до господарського суду, не є підставою, відповідно до визначеного ст. 117 ГПК України, для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, заявник, в якості підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, посилається на продовження орендних відносин між стягувачем та боржником, шляхом укладення нових договорів оренди, що підтверджується відповідними додатковими угодами від 16.05.2011р., 28.05.2012р., укладеними між КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний центр" та ТОВ "Аптека № 288", актами приймання-передачі наданих послуг та рахунками про сплату орендної плати та комунальних платежів, що, на думку заявника, є підставою правомірності використання боржником спірних приміщень.

Однак, вказані твердження відхиляються колегією суддів, оскільки Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2010р. у даній справі № 57/159-10, яка набрала чинності, було розірвано договори оренди комунального майна № 1 від 01.09.1997 р., № 2 від 03.06.2003 р., № 3 від 03.06.2003 р., з додатковими угодами, укладені між КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний центр", м. Харків та Орендним підприємством "Аптека № 288".

Таким чином, з дати набрання Постановою Харківського апеляційного господарського суду чинності, зобов'язання між сторонами за відповідними договорами, в силу норм цивільного законодавства - припинились.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на наступному.

В якості укладення нових договорів оренди між сторонами даного спору, заявник посилається на укладання між КЗОЗ "Харківський обласний клінічний онкологічний центр" та ТОВ "Аптека № 288" відповідних додаткових угод від 16.05.2011р., 28.05.2012р. до договору оренди від 01.09.1997р. (розірваного Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2010р.).

Так, відповідно до пункту 6 статті 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування державним та комунальним майном є договір оренди.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з приписами частин другої та третьої статті 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. Істотними є умови про предмет договору, умови, визнані такими законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Господарський договір повинен містити істотні умови притаманні цьому виду договорів, обов'язковість яких передбачена нормами Цивільного кодексу і Господарського кодексу України.

Так само відповідно до ст. 12 Закону України Про оренду державного та комунального майна договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Згідно ст. 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Аналогічні за змістом норми містяться у статті 284 ГК України, якою передбачено, що істотними умовами договору оренди є: обєкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка обєкта оренди здійснюється за відновною вартістю.

Однак, всупереч зазначеним вимогам Закону, у тексті укладених додаткових угод, які заявник вважає укладенням нових договорів оренди, відсутні істотні умови, а саме: орендна плата з урахуванням її індексації; термін, на який укладається договір оренди.

При розгляді заяви, колегія суддів враховує, що відсутність у тексті укладених додаткових угод, на які заявник посилається, як на факт укладення нових договорів оренди спірного приміщення, зазначених істотних умов, унеможливлює висновок про укладення нового договору оренди.

Окрім цього, колегія суддів зауважує, що, на момент укладання додаткових угод, на які посилається заявник, починаючи з квітня 2011 року, передача в оренду державного та комунального майна могла відбутися тільки за договором оренди, укладеним між Харківської обласною радою (самостійно чи в особі Харківської обласної адміністрації як уповноваженим органом), оскільки відповідно до абзацу 3 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що діяла у редакції станом на квітень 2011 - травень 2012 року, орендодавцями державного та комунального майна могли бути тільки органи, уповноважені Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Таким чином, КЗОЗ «Харківський обласний онкоцентр» після розірвання Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2010р. вищезазначених договорів оренди, вже не міг будь-яким чином, за твердженням заявника - «продовжувати орендні правовідносини», як самостійна сторона таких договірних правовідносин у статусі орендодавця.

У пункті 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 06.08.2008 р. № 01-8/471 Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України) роз'яснено, що господарський суд вправі визнати виданий ним наказ таким, що не підлягає виконанню, у разі коли його видано помилково або обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, на які посилається заявник, не є підставами, в розумінні п.4 ст. 117 ГПК України, яка надає господарському суду право визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, у разі коли його видано помилково або обов'язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв'язку з виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

У зв'язку з викладеним, враховуючи вищевикладені обставини і приписи закону, у господарського суду відсутні правові підстави для визнання наказу господарського суду Харківської області від 15.08.2016р. по справі № 57/159-10 таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим, колегія суддів відмовляє в задоволенні даної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 288".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-3, 32-34, 43, 86, 115, 116, 117 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека № 288" про визнання наказу господарського суду Харківської області від 15.08.2016р. по справі № 57/159-10 таким, що не підлягає задоволенню (вх. № 28700 від 02.09.2016р.) - відмовити повністю.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

справа № 57/159-10