ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

19.12.2016 Справа № 912/3303/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення умов договору купівлі-продажу природного газу № 1138/14-БО-18 від 28.11.2013 у загальному розмірі 1 513 670 грн. 84 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1М головний юрисконсульт відділу (довіреність № 14-109 від

18.04.2016)

від відповідача: ОСОБА_2- представник (довіреність № б/н від 11.10.2016)

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Кіровоградської області із позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" (далі - відповідач) пеню, інфляційні втрати та 3% річних за порушення умов договору купівлі-продажу природного газу № 1138/14-БО-18 від 28.11.2013 у загальному розмірі 1 513 670 грн. 84 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 519 066 грн. 51 коп. - пеня;

- 928 979 грн. 74 коп. - інфляційні втрати;

- 65 624 грн. 59 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 1138/14-БО-18 від 28.11.2013 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем протягом 2014 року природного газу та, відповідно, за прострочення виконання зобов'язання на підставі пункту 7.2. договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 14.06.2015 в сумі 519 066 грн. 51 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2014 року по листопад 2015 року у сумі 928 979 грн. 74 коп. та 3% річних за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 19.11.2015 у сумі 65 624 грн. 59 коп.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області (суддя Глушков М.С.) від 09.09.2016 порушено провадження у справі № 912/3303/16 та призначено її розгляд в засіданні на 27.09.2016.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області (суддя Глушков М.С.) від 27.09.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 19.10.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 19.10.2016, у зв'язку зі зміною місцезнаходження відповідача та згідно з частиною 2 статті 15 Господарського процесуального кодексу України матеріали справи № 912/3306/16 направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2016, розгляд справи призначено судді Фещенко Ю.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2016 прийнято справу до провадження та її розгляд призначено в засіданні на 14.11.2016.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 769592/16 від 14.112.2016), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що сторони, укладаючи договори про взаєморозрахунок, змінювали умови та порядок оплати за договором купівлі-продажу природного газу № 1138/14-БО-18 від 28.11.2013, а отже у даній справі поставлений протягом 2014 року природний газ було оплачено відповідачем без прострочення. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 по справі № 3-23гс15.

У судове засідання 14.11.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні 14.11.2016 було викладено зміст позовних вимог, наведено доводи в їх обґрунтування.

У судовому засіданні 14.11.2016 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 14.11.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 07.12.2016.

Від відповідача надійшли письмові пояснення (вх.суду 74621/16 від 06.12.2016), в яких він наголошував на тому, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", частиною 3 статті 7 якого встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Оскільки заборгованість за спожитий в спірний період газ погашена відповідачем до набрання чинності цим Законом, вимоги позивача щодо стягнення пені, інфляційних втрат та процентів річних є неправомірними.

Від відповідача електронною поштою (вх.суду 75243/16 від 07.12.2016) та факсом (вх.суду 75228/16 від 07.12.2016) надійшло клопотання, в якому він просив суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з тим, що його представник не має можливості прибути у судове засідання через погані погодні умови.

У судове засідання 07.12.2016 з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 07.12.2016 не з'явився, при цьому судом було враховано наявність його клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 07.12.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 19.12.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотання відповідача.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Від відповідача надійшли письмові пояснення (вх.суду 77417/16 від 15.12.2016), в яких він зазначив, що 28.09.2016 на загальних зборах його підприємства було прийнято рішення про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" шляхом його ліквідації, станом на 14.12.2016 триває розгляд вимог кредиторів та формування реєстру кредиторів.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 78204/16 від 19.12.2016), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи копії ліцензій на виробництво теплової енергії, на постачання теплової енергії та на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.

У судове засідання 19.12.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 19.12.2016 наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, що наведені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.12.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 19.12.2016 наголошено на тому, що ними долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частинам 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 28.11.2013 між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" (далі - відповідач) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1138/14-БО-18 (далі - договір, а.с.15-20), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (пункти 1.1. та 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору продавець передає покупцю в період з 01.02.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 1570 тисяч куб.м. в тому числі по місяцях кварталів, згідно графіку передбаченого договором.

У розділі 11 договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 розділу ІІІ книги пятої Цивільного кодексу України.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

У відповідності до пункту 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

На виконання умов договору позивачем у період з січня 2014 року по грудень 2014 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 3 741 730 грн. 13 коп., що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу:

- актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 786 199 грн. 22 коп. (а.с. 22);

- актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 на суму 610 986 грн. 79 коп. (а.с. 23);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 на суму 323 067 грн. 43 коп. (а.с. 24);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2014 на суму 199 861 грн. 47 коп. (а.с. 25);

- актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2014 на суму 713 083 грн. 17 коп. (а.с. 26);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 на суму 1 108 532 грн. 05 коп. (а.с. 27).

Вказані акти підписані, зокрема, позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень щодо обсягів та якості отриманого природного газу, акти підписані представником відповідача та скріплені відтиском його печатки.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку продавця за договором поставити природний газ відповідає обов'язок покупця оплатити вартість газу і наданих послуг.

У відповідності до частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У розділі 5 договору сторони узгодили ціни на газ. В подальшому, між позивачем та відповідачем було укладено численні додаткові угоди, якими сторони змінювали ціну газу (а.с.15-21).

У пункті 5.5. договору сторони погодили, що загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В порушення вказаних умов договору, відповідач поставлений у спірний період природний газ оплатив із порушенням визначених у пункті 6.1. договору термінів.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо заперечень відповідача стосовно строку та якості поставленого у спірний період позивачем природного газу. А також, з вищезазначених актів приймання-передачі природного газу вбачається, що акти підписані без заперечень. Отже, позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов'язань за договором.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Отже, за прострочення виконання зобов'язання на підставі пункту 7.2. договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 14.06.2015 в сумі 519 066 грн. 51 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2014 року по листопад 2015 року у сумі 928 979 грн. 74 коп. та 3% річних за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 19.11.2015 у сумі 65 624 грн. 59 коп.

В той же час, 22.12.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Долинської райдержадміністрації, Долинською міською радою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" та Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" укладений договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 1560/30 (далі - договір-2, а.с.86-89), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 (пункт 1 договору-2).

Умовами пункту 8 договору-2 частково змінені строки розрахунків за отриманий природний газ за 2014 рік згідно з основним договором і відповідно до якого відповідач зобовязаний був перерахувати на рахунок позивача кошти для погашення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 14 397 грн. 42 коп., у тому числі податок на додану вартість 2 399 грн. 57 коп. згідно з договором від 28.11.2013 № 1138/14-БО-18 за 2014 рік.

Відповідно до пунктів 10, 14 та 15 договору-2 сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 статті 14 та пункт 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", а також дату та номер договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Дата та номер договору встановлюється після його підписання сторонами. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Так, матеріалами справи підтверджується, що згідно з платіжним дорученням № 26 від 23.12.2014 відповідачем було сплачено 14 397 грн. 42 коп. з призначенням платежу, визначеним пунктом 10 договору-2 (а.с.90).

У пункті 16 договору-2 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Крім того, 19.11.2015 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Долинської райдержадміністрації, Долинською міською радою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі", Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" укладений договір про організацію взаєморозрахунків № 2/375-в (далі - договір-3, а.с.91-94), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375 (пункт 1 договору-3).

Умовами пункту 8 договору-3 частково змінені строки розрахунків за отриманий природний газ за 2015 рік згідно з основним договором - відповідно до якого відповідач зобовязаний був перерахувати на рахунок позивача кошти у сумі 1 541 587 грн. 37 коп., у тому числі ПДВ 256 931 грн. 23 коп. для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2014 року згідно з договором від 28.11.2013 № 1138/14-БО-18.

Відповідно до пунктів 11, 15 та 16 договору-2 сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "субвенція, що надається із загального фонду державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375", а також дату укладення і номер договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Дата та номер договору встановлюється після його підписання сторонами. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Так, матеріалами справи підтверджується, що згідно з платіжним дорученням № 2 від 07.12.2015 відповідачем було сплачено 1 541 587 грн. 37 коп. з призначенням платежу, визначеним пунктом 11 договору-3 (а.с.95).

У пункті 17 договору-3 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

В той же час, 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

У даній справі предметом спору є пеня, інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані на основну заборгованість за спожитий в період з січня по грудень 2014 року природний газ, який був використаний відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами; вказана заборгованість була у повному обсязі погашена відповідачем 19.11.2015 (останній платіж), отже до набрання чинності цим Законом.

Також, в матеріалах справи наявні ліцензії: на виробництво теплової енергії, на постачання теплової енергії та на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, видані відповідачу у справі.

Отже, наведені вище положення Закону передбачають, що у такому випадку неустойка (пеня), інфляційні та проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Судом зауважено, що провадження у даній справі було порушено ухвалою суду від 09.09.2016.

Суд звертає увагу позивача, що, хоча на момент звернення із позовом до суду у нього було право вимагати у відповідача сплатити пеню, інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасну оплату спожитого у 2014 році природного газу, однак у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" таке право скасовано під час провадження у справі в силу даного Закону.

Відтак предмет спору на даний момент відсутній, а тому провадження у справі необхідно припинити.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд звертає увагу, що частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1 378 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.); за подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.).

Відповідно до платіжного доручення № 4006904 від 05.09.2016 позивачем було сплачено 22 705 грн. 06 коп. судового збору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового зборуповертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне в порядку визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (у разі надходження клопотання позивача) повернути позивачу суму сплаченого ним судового збору у розмірі 22 705 грн. 06 коп., оскільки провадження у справі припиняється з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачеві.

Керуючись пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 912/3303/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" про стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення умов договору купівлі-продажу природного газу № 1138/14-БО-18 від 28.11.2013 у загальному розмірі 1 513 670 грн. 84 коп. - припинити.

Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) судовий збір у сумі 22 705 грн. 06 (двадцять дві тисячі сімсот п'ять) грн. 06 коп., перерахований згідно з платіжним дорученням № 4006904 від 05.09.2016, оригінал якого повернути Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" після надходження відповідного клопотання.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_3