ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 грудня 2016 р. Справа № 903/713/16

за позовом Державного комунального підприємства ЛУЦЬКТЕПЛО, м. Луцьк

до Житлово-комунального підприємства №2, м. Луцьк

про стягнення 394121,65 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №8813/08 від 19.04.2016р., ОСОБА_2, довіреність №3352/08 від 25.07.2016р., ОСОБА_3, довіреність №5671/08 від 07.12.2016р..

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність б/н від 23.11.2016р., ОСОБА_5 - головний бухгалтер, довіреність №01-08/734 від 14.12.2016р..

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу від представників сторін не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Державне комунальне підприємство ЛУЦЬКТЕПЛО звернулося до Житлово-комунального підприємства №2 про стягнення 394121,65 грн. заборгованості за надані послуги по договору №71 від 01.09.2010р. та судових витрат по справі.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.10.2016р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 26.10.2016р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.10.2016р. розгляд справи було відкладено на 09.11.2016р. у звязку з клопотання сторін про відкладення розгляду спору, неподання сторонами всіх витребуваних ухвалою господарського суду Волинської області від 03.10.2016р. документів та необхідність витребування нових доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 09.11.2016р. розгляд справи відкладено на 23.11.2016р. для подання сторонами всіх витребуваних ухвалами господарського суду Волинської області від 03.10.2016р. та від 26.10.2016р. документів, витребування нових доказів.

У судовому засіданні 23.11.2016р. судом оголошено перерву до 29.11.2016р., для подання сторонами всіх витребуваних ухвалою господарського суду Волинської області від 09.11.2016р. документів та витребування нових доказів, а саме: від позивача докази обліку фактично наданих послуг у відповідності до п.2.1.6 Договору №71 від 01.09.2010р. та Додаток №4 до даного Договору, акт ревізії від 03.08.2016р., відповідачу надати суду письмові пояснення по суті позовних вимог, докази відображення в актах 100% вартості тарифу, у відповідності до п.4.3 Договору №71 від 01.09.2010р..

У судовому засіданні 29.11.2016р. судом оголошено перерву до 07.12.2016р. для витребування нових доказів, а саме від позивача доказів обліку фактично наданих послуг у відповідності до п.2.1.6 Договору №71 від 01.09.2010р., письмові пояснення на заяву відповідача б/н від 25.11.2016р. про застосування строків позовної давності та на відзив останнього (вх.№01-54/10793/16), від сторін докази фактичних оплат споживачами послуг та робіт, які надавало ДКП Луцьктепло по кожному акту за 2010р. 2013р. про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків, що обслуговуються ЖКП №2 відповідно до договору №71 від 01.09.2010р..

Ухвалою господарського суду Волинської області від 29.11.2016р. строк вирішення спору продовжено на 15 днів по 14.12.2016р..

Ухвалою господарського суду Волинської області від 07.12.2016р. розгляд справи відкладено на 14.12.2016р. для виклику головного бухгалтера Житлово-комунального підприємства №2, повторного витребування доказів та наданням нових доказів.

У судовому засіданні 14.12.2016р. представником позивача подано супровідний лист №5806/08 (вх.№01-54/11469/16) з додатками.

У судовому засіданні 14.12.2016р. представником відповідача подано супровідний лист (вх.№01-54/11468/16) з додатками.

У судовому засіданні 14.12.2016р. представники позивача позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві №4571/08 від 27.09.2016р.(Т.1, а.с.2-4), у поясненнях №4866/08 від 21.10.2016р.(Т.1, а.с.146), у заперечення на відзив №5608/08 від 02.12.2016р. (Т2, а.с.77-79), у поясненні №5804/08 від 14.12.2016р. (Т.2, а.с.109-110) підтримали, просять позов задовольнити.

У судовому засіданні 14.12.2016р. представники відповідача заперечують проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві від 28.11.2016р. (Т.1, а.с.209-213), підтримали заяву про застосування строків позовної давності б/н від 25.11.2016р. (Т.1, а.с.207-208).

У судовому засіданні 14.12.2016р. головний бухгалтер ЖКП №2 (представник відповідача) повідомила, про наявність заборгованості у споживачів перед ЖКП №2 (більше 2000000 грн.) за утримання будинків. Виділити борг мешканців за обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання не має можливості, оскільки нарахування відбувалось одним рядком послуга «утримання будинку», що підтверджується листом №545 від 08.12.2016р. ТзОВ "Місцевого обчислювального центру" (Т.2, а.с.107). Розщеплення коштів, що надходили від споживачів здійснював самостійно ТзОВ "Місцевий обчислювальний центр" з врахуванням долі(відсотку) кожної сторони правочину.

У судовому засіданні 14.12.2016р. представники сторін повідомили, що Договір №71 від 01.09.2010р. не розірвано (чинний), але фактично не виконується.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

встановив:

01.09.2010р. між Житлово-комунальним підприємством №2 (надалі Замовник) та Державним комунальним підприємством Луцьктепло (надалі Виконавець) укладено договір №71 на надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків (надалі - Договір) (Т.1, а.с.8-11).

Згідно п.1.1 Договору предметом є надання Виконавцем послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання загального користування житлових будинків, перелік яких та вартість послуг наведені в додатку 1 до Договору.

Згідно п.2.1.6 Договору виконавець зобовязувався запровадити облік фактично наданих послуг по кожному будинку окремо.

Пунктом 3.1.2 Договору передбачено, що оплачувати надані Виконавцем послуги на підставі актів наданих послуг (додаток 3) та в межах затвердженої складової тарифу і в порядку, передбаченому цим Договором.

Згідно п.4.1 Договору розрахунок за надані послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання проводиться Замовником в сумі, що не перевищує фактичну оплату споживачами послуг з обслуговування і поточного ремонту внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання житлових будинків (в межах складової тарифу, затвердженої рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради).

Пунктом 4.2 Договору вказує, що розрахунковий період по цьому Договору календарний місяць.

Пунктом 4.3 Замовник оплачує послуги та роботи в сумі, що не перевищує фактичної оплати споживачами цих послуг, у безготівковій формі через Товариство з обмеженою відповідальністю Місцевий обчислювальний центр щомісячно в розмірі, що складає долю (відсоток) технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання в тарифі на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо згідно з додатком 4. Доля (відсоток) розраховується із платежів сплачених населенням.

Пунктами 4.4 та 4.5 Договору передбачено, що щомісячно, на підставі розрахунків (по кожному будинку окремо), наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Місцевий обчислювальний центр, враховуючи фактичне відшкодування Замовнику пільг і субсидій, протягом наступного місяця Замовник проводить розрахунки в межах, фактично отриманих пільг і субсидій за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання. Щоквартально, враховуючи фактичну сплату споживачів та фактичне відшкодування пільг і субсидій (по кожному будинку окремо), на підставі актів узгодження розрахунків за надані послуги, сторони протягом наступного кварталу проводять розрахунки в межах, визначених п. 4.1.

Пунктом 4.7 Договору передбачено, що у разі необхідності зміни вартості послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання житлових будинків пропозиції Виконавця щодо зміни вартості послуг чи робіт розглядаються Замовником протягом десяти робочих днів та подаються зі своїми зауваженнями на розгляд виконавчого комітету Луцької міської ради для затвердження нового тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Пунктом 4.8 Договору передбачено, що Виконавець оплачує Замовнику через Товариство з обмеженою відповідальністю "Місцевий обчислювальний центр" витрати у розмірі 2,7% за виконання умов договору укладеного між Житлово-комунальним підприємством №2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Місцевий обчислювальний центр в межах коштів, сплачених споживачами за послуги з технічного обслуговування і поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків, що отримує Виконавець. Оплата витрат проводиться Виконавцем відповідно до підготовленого Замовником акту виконаних робіт.

Пунктом 6.5 Договору, передбачено що Договір набуває чинності з моменту його підписання і може бути розірваний у разі прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом Луцької міської ради.

25.11.2013р. між Житлово-комунальним підприємством №2 (Замовник) та Державним комунальним підприємством Луцьктепло (Виконавець) підписано та скріплено печатками правочин про розірвання Договору №71 про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків від 01.09.2010р. (Т.1, а.с.139). В примітках до даного правочину визначено, що останній укладений з врахуванням протоколу розбіжностей. Як повідомлено представником відповідача у судовому засіданні 09.11.2016р., протокол розбіжностей до правочину від 25.11.2013р. направлявся ЖКП№2 на адресу ДКП ЛУЦЬКТЕПЛО в двох примірниках для підписання останнім, проте даний протокол на адресу відповідача не повернувся.

Згідно ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд враховуючи вищенаведене та те, сторони у судовому засіданні 14.12.2016р. підтвердили, що Договір №71 від 01.09.2010р. не розірвано, приходить до переконання, що правочин про розірвання Договору №71 про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків від 01.09.2010р. (Т.1, а.с.197) є неукладеним(відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту).

Як стверджує позивач на виконання умов Договору надавав споживачам послуги згідно Актів з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків, що обслуговуються ЖКП №2 відповідно до договору №71 від 01.09.2010р. за період з вересня 2010р. по листопад 2013р. на загальну суму 2 065 036,17 грн. (Т.1, а.с.17-133).

Згідно розрахунку (Т.1, а.с.173) заборгованість ЖКП №2 перед ДКП «Луцьктепло» по Договору за період з вересня 2010р. по листопад 2013р. становить 394121,65 грн..

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктом 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Визначальною ознакою договору є мета його укладення. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що ні позивачем, ні відповідачем не надано суду доказів (витребуваних судом в судовому засіданні від 29.11.2016р., ухвалами суду від 09.11.2016р., від 07.12.2016р.) фактичних оплат споживачами саме послуг, які надавало ДКП Луцьктепло (за мінусом послуг МОЦ та послуг ЖКП №2) по кожному акту за 2010р. 2013р. про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків, що обслуговуються ЖКП №2 відповідно до договору №71 від 01.09.2010р.(по кожному будинку окремо); доказів існування заборгованості у споживачів за надані ДКП Луцьктепло по вищезазначених актах; деталізованого розрахунку заборгованості з врахуванням фактичних оплат споживачів (за мінусом послуг МОЦ та послуг ЖКП №2). Також сторонами не подано фактичне відшкодування пільг і субсидій по вищезазначених актах. Враховуючи неподання даних доказів суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог ДКП «Луцьктепло». Самостійно здійснити такий розрахунок за наявними матеріалами справи суд не може, оскільки не відомо розмір фактичних оплат споживачами(мешканцями будинків) послуг, відшкодування пільг і субсидій, послуги(долю, відсоток) МОЦ та ЖКП №2) по кожному акту та спірному періоду окремо. Розщеплення коштів, які сплачували мешканці будинків (споживачі) здійснював виключно ТзОВ «Місцевий обчислювальний центр»(враховуючи їх фактичну оплату, відшкодування пільг і субсидій, послуги(долю, відсоток) МОЦ та ЖКП №2)), який такої інформації не надав.

Крім того ст.36 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Згідно ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивач витребуваних ухвалами суду від 03.10.2016р., від 26.10.2016р., від 09.11.2016р. оригіналів актів з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків, що обслуговуються ЖКП №2 відповідно до договору №71 від 01.09.2010р. за період з вересня 2010р. по грудень 2012р. не надав, оскільки вони є знищеними згідно актів «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» від 23.10.2014р. №2 (Т.1, а.с.179-182), від 30.12.2014р. №2 (Т.1, а.с.184-187 ), від 30.12.2015р. №3 (Т.1, а.с.174-177), тому суд не має можливості надати належної правової оцінки вищенаведеним актам.

Також суд зазначає, що в наданій позивачем ОСОБА_6 Державної фінансової інспекції у Волинській області від 09.06.2016р. №060-28/34 (Т1, а.с.134-163) та в акті ревізії фінансово-господарської діяльності ДКП «Луцьктепло» за період з 01.02.2014р. по 31.04.2016р. №060-28/010 (Т.1, а.с.137-138, Т.2, а.с.38-76 ), встановлено кредиторську заборгованість відповідача (ЖКП №2) в сумі 394 121,65 грн., на підставі даних бухгалтерського обліку ДКП «Луцьктепло» (оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»; оборотно-сальдова відомість по рахунку 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами»; бухгалтерська довідка), проте даними доказами не стверджується неналежне виконання ЖКП №2 умов Договору тобто дані документи не впливають на спірні договірні відносини, не можуть їх змінювати.

Крім цього, згідно ст. 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993р. законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДКП «Луцьктепло» за період з 01.02.2014р. по 31.04.2016р. №060-28/010 є підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами та не звільняє позивача від доказування заявлених позовних вимог, оскільки не є належним доказом порушення відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Суд наголошує на тому, що сам по собі акт ревізії №060-28/010 від 03.08.2016р. не є первинним документом, в розрізі Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" та не є доведеним фактом в розумінні Господарського процесуального кодексу України для стягнення з Відповідача 394121,65 грн..

Також суд зазначає, що Вимога ДКП «Луцьктепло» про сплату заборгованості на суму 394 121,65 грн., не узгоджується з умовами Розділу 4 Договору, а саме відповідач (замовник) оплачує послуги та роботи в сумі, що не перевищує фактичної оплати споживачами цих послуг, відшкодування пільг і субсидій, послуги(долю, відсоток) МОЦ та ЖКП №2.

Позивач у запереченнях на відзив №5608/08 від 02.12.2016р. тлумачить п. 4.1, 4.2, та 4.3 Договору, що саме розмір фактичної оплати споживачів за послуги не змінює фактичної вартості наданих послуг, оскільки вона встановлюється актами наданих послуг з врахуванням ціни (складової тарифу) затвердженої виконавчим комітетом Луцької міської ради. Проте рішенням господарського суду Волинської області від 27.02.2014р., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2014р. у справі №903/51/14 за позовом державного комунального підприємства Луцьктепло до житлово-комунального підприємства №2 відмовлено у тлумаченні змісту правочину, саме в такій редакції позивача.

Крім цього суд зазначає, що згідно листа Місцевого обчислювального центру №545 від 08.12.2016р., останній повідомив, що виділити борг мешканців за обслуговування чи не обслуговування внутрішніх будинкових мереж не має можливості, оскільки нарахування йшло однією строкою послуга «утримання будинку» (а.с.107).

Щодо заяви відповідача від 25.11.2016р. (вх.№01-66/186/16) про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.ч.1,2 п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи вищенаведене, в задоволені заяви від 25.11.2016р. (вх.№01-66/186/16) про застосування строку позовної давності слід відмовити оскільки позивачем не обґрунтовано порушення його права чи охоронюваного законом інтересу.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог Державного комунального підприємства ЛУЦЬКТЕПЛО до Житлово-комунального підприємства №2 про стягнення 394121,65 грн. слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Державного комунального підприємства ЛУЦЬКТЕПЛО до Житлово-комунального підприємства №2 про стягнення 394121,65 грн. відмовити.

Повний текст рішення складено

19.12.2016

Суддя А. С. Вороняк